Справа № 761/35936/25
Провадження № 2/761/3945/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді -      Фролової І. В.,
секретаря судового засідання -    Коломійця А. Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
У своїй позовній заяві просять суд стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 52 833, 17 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. та судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 28 лютого 2025 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Audi", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року у справі №761/10200/25 ОСОБА_2 визнано винною у вказаній ДТП.
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , склала 88 620, 00 грн., однак 28 квітня 2025 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 35 786, 83 грн. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 52 833, 17 грн.
В обгрунтування позовної заяви ОСОБА_3 також вказує на заподіяння йому моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
21 листопада 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що до відшкодування підлягає майнова шкода у розмірі 16 532, 60 грн, що становить вартість замінених складових (запасних частин) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників. Вказана сума становить різницю між загальною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2026 року до участі у справі залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. 
За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
28 лютого 2025 року приблизно о 11 год. 55 хв. у м. Києві на вул. Олеся Гончара відбулась ДТП за участю транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Audi", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року у справі №761/10200/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.
Станом на 28 лютого 2025 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Audi", д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована полісом обов?язкового страхування №ЕР-222143091 у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "УСГ", що був чинним станом на 28 лютого 2025 року.
28 квітня 2025 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 35 786, 83 грн. 
Розрахунок суми страхового відшкодування складений на підставі Звіту №30C/03/25, складеного ФОП ОСОБА_5 , згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 74 396, 83 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням фізичного зносу складників складає 38 360, 83 грн.
Відповідно до рахунку ФОП ОСОБА_6 № НОМЕР_3 від 18 квітня 2025 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , склала 59 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №00000002988.
01 квітня 2025 року згідно з платіжною інструкцією №729825258 ОСОБА_7 здійснено оплату за надані йому ФОП ОСОБА_6 послуги у розмірі 29 000, 00 грн.
Таким чином, фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , склала 88 620, 00 грн.
За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 52 833, 17 грн. 
Щодо позовних вимог суд дійшов до наступних висновків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що до відшкодування підлягає лише сума 16 532,60 грн., яка розрахована як вартість замінених деталей з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. 
Дослідивши вказані доводи, суд доходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.
Частиною 1 статті 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Фактичний розмір шкоди, заподіяної майну ОСОБА_1 , відповідає вартості проведення робіт, що підтверджується зафіксованих квитанцією до прибуткового касового ордеру №00000002988 та платіжною інструкцією №729825258. 
Оскільки відновлення пошкодженого автомобілю "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , до стану, який існував до моменту ДТП, потребує проведення робіт, витрати на їх придбання є реальними збитками позивача. Виплата, здійснена Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" у розмірі 35 786, 83 грн., не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати збитки у повному обсязі.
Оскільки виплачене страхове відшкодування у розмірі 35 786,83 грн. лише частково покриває витрати на ремонтні роботи транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідача покладається обов?язок сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 52 833,17 грн.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Крім того, Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 дійшов до висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням».
За таких підстав позовна вимога про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 52 833, 17 грн. є обґрунтованою, доведеною й такою, що підлягає задоволенню.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Позивач зазначає, що пошкодження автомобіля призвело до виникнення негативних емоцій, переживань, що в свою чергу призвело до душевних страждань, а тому розмір моральної шкоди оцінює в 10 000, 00 грн.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд зауважує, що відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. 
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.
При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач обґрунтовує вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. фактом дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням належного йому автомобіля. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та характеру душевних страждань, яких зазнав позивач. 
Суд зазначає, що факт пошкодження майна сам по собі не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивач не обґрунтував суму в 10 000,00 грн. конкретними обставинами чи розрахунками, що базуються на глибині пережитих страждань. За відсутності документального підтвердження обставин, що свідчать про порушення психологічного благополуччя потерпілого, заявлена вимога є суб`єктивним твердженням.
Оскільки під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, що свідчать про реальність та розмір завданої моральної шкоди, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов до наступних висновків.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) у сумі  20 752, 20 грн. стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 52 833, 17 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 20 752, 20 грн. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
ОСОБА_8 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_2 .
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-А, код ЄДРПОУ 30859524.
Повний текст рішення виготовлений 06 травня 2026 року.

Суддя: