ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
29.06.2026	Справа № 910/15888/25	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок Електронасос» 
до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
про стягнення 263 901,41 грн
Суддя Смирнова Ю.М.
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок Електронасос» (далі - позивач, ТОВ «ТБ Електронасос») звернулося до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовом до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, АТ «Українська Залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця») про стягнення 263 901,41 грн, з яких: 224 699,29 грн пені, 38 477,28 грн інфляційних втрат та 724,84 грн 0,1% річних.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № УЗ/ЦБМЕС-25167/Ю про закупівлю матеріально-технічних ресурсів від 04.06.2025 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару у встановлений цим правочином строк.
Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/15888/25 та справу передано на розгляд судді Смирновій Ю.М. 
Ухвалою суду від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив та попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. 
Згідно з повідомленням суду про доставлення процесуального документу до електронного кабінету особи, документ в електронному вигляді «ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (без виклику сторін)» від 05.01.26 по справі № 910/15888/25 була доставлена АТ «Українська Залізниця» через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) 05.01.26 о 15:25, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги положення частини шостої ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ухвала суду про відкриття провадження у справі (без виклику сторін) від 05.01.2026 вважається врученою АТ «Українська Залізниця» 05.01.2026.
Також, вказана ухвала суду була отримана філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» 21.01.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням Укрпошта про вручення поштового відправлення № R068048306253.
07.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу представника відповідача. 
26.01.2026 у системі «Електронний суд» відповідачем був сформований відзив на позовну заяву, в якому останній зазначав, що згідно умов договору та наданої ним рознарядки, позивач був зобов`язаний поставити товар на загальну суму 6 355 301,88 грн у строк до 28.08.2025, що позивачем було виконано, але з порушенням строків в частині поставки товару на загальну суму 909 024,00 грн на 43 дня (з 29.08.2025 по 10.10.2025).
Відповідач зазначав, що не погоджується з обчисленням позивачем кількості днів затримки оплати поставленого товару, оскільки відповідно до частини першої ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, та відповідно до умов п. 7.7. Договору, у разі прострочення Постачальником строків поставки товару, строк оплати за такий товар збільшується за кожний календарний день прострочення поставки товару на 1 (один) робочий день відповідно, що не було враховано позивачем, у зв`язку з чим відповідачем наведені власні розрахунки кількості днів затримки оплати за кожною накладною, а за видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 остання дата оплати - 09.11.2025 (кількість днів прострочення поставки товару - 43 дня (з 29.08.2025 по 10.10.2025), проте, з урахуванням п. 7.7. Договору, остання дати оплати - 07.01.2026, отже, на дату подачі позову строк оплати не настав.
У зв`язку з викладеним, відповідачем здійснено власний розрахунок прострочення грошового зобов`язання відповідно до умов п. 9.2. Договору та частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно з яким загальний розмір 0,1% річних становить 641,43 грн та загальний розмір інфляційних втрат становить 34 841,22 грн.
З нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до абз. 2 частини третьої ст. 549 ЦК України відповідач не погоджується, посилаючись на те, що частину третю ст. 549 ЦК України доповнено абзацом другим згідно із Законом України № 4196-IX від 09.01.2025 «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», який, відповідно до частини першої ст. 17 цього Закону, набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності. Закон № 4196-IX від 09.01.2025 набрав чинності 28.02.2025, був введений в дію 28.08.2025, отже на момент укладення Договору дана норма ЦК України не була введена в дію, та у позивача відсутнє право нараховувати пеню на підставі абз. 2 частини третьої ст. 549 ЦК України.
Також, відповідач, посилаючись на частину третю ст. 551 ЦК України, просив суд зменшити розмір заявленої до стягнення суми на 99%.
26.01.2026 у системі «Електронний суд» позивачем була сформована відповідь на відзив, в якому останній заперечував проти аргументів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Позивач зазначив, що не допустив порушення строків поставки товару, оскільки у п. 4.2. Договору сторони узгодили строки поставки, які почали свій перебіг з дати надання письмової рознарядки, тривали протягом 70 календарних днів і кінцевим строком поставки товару був визначений строк - до 31.12.2025, тобто строк поставки не обмежувався 70 календарними днями, у зв`язку з чим позивачем товар відповідачу був поставлений в строк, обумовлений Договором, а застосування відповідачем умов п. 7.7. Договору щодо збільшення строку оплати за товар, є помилковим та розрахунки кількості днів затримки оплати товару, які були зроблені відповідачем, є не достовірними.
Позивач вказав, що враховуючи умови п. 9.1. Договору, застосування положень абз. 2 частини третьої ст. 549 ЦК України чітко передбачено умовами Договору, та вказана норма ЦК України була введена в дію під час виконання сторонами Договору, а отже, помилковим є твердження відповідача про неможливість її застосування, оскільки, відповідно до п. 17.1. Договору строк його дії встановлений з дати підписання і до 30.12.2025, тобто, відповідач на виконання умов Договору, укладеного 18.06.2025, взяв на себе зобов`язання з оплати товару, і ця оплата товару відбувалася з порушенням строків у період з серпня 2025 року по листопад 2025 року, а за частину отриманого відповідачем товару оплата так і не була проведена станом на теперішній час, то застосування абз. 2 частини третьої ст. 549 ЦК України в якості відповідальності за порушення строків оплати товару, які були вчинені протягом строку дії Договору, є правомірним та обґрунтованим.
Також, позивач зазначив, що він у повній мірі заперечує проти зменшення розміру заявленої до стягнення суми на 99%, посилаючись на те, що зменшення розміру заявленої у позові до стягнення суми на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. 
На думку позивача, доводи відповідача, якими мотивовано зменшення розміру заявленої до стягнення суми не є обґрунтованою, оскільки: відповідач станом на теперішній час не виконав своїх зобов`язань в частині оплати отриманого 10.10.2025 за Договором товару на загальну суму 175 441,63 грн, хоча строк оплати за придбаний товар настав - 10.11.2025; відповідач не повідомляв позивача про поважність причин, які унеможливлюють здійснення оплати за Договором, а виключно припинило виконувати свої зобов`язання; твердження відповідача про порушення строків поставки позивачем спростовується умовами п. 4.2 Договору (товар має бути поставлений у строк не пізніше ніж 31.12.2025); у Господарському суді міста Києва перебуває на розгляді справа № 910/16325/25 за позовом ТОВ «ТБ Електронасос» до АТ «Українська залізниця» в особі Філії про стягнення заборгованості за Договором у сумі 175 441,63 грн, під час розгляду якої АТ «Українська залізниця» подала зустрічний позов про стягнення з ТОВ «ТБ Електронасос» аналогічної суми штрафної санкції у сумі 175 441,63 грн за несвоєчасну поставку товару, хоча товар був поставлений з чітким дотриманням строків, що підтверджує недобросовісність та несправедливість в діях АТ «Українська залізниця». 
Таким чином, на думку позивача, відповідач не доводить наявність об`єктивних підстав для зменшення розміру заявленої у позові до стягнення суми, а дії відповідача під час виконання Договору, свідчать про невиконання умов Договору.
29.01.2026 у системі «Електронний суд» відповідачем були сформовані заперечення, в яких останній наполягав на порушенні позивачем строків поставки та, посилаючись на положення Закону України «Про публічні закупівлі», зазначав, що позивач не звертався до відповідача за роз`ясненнями щодо тендерної документації в частині вказаних строків поставки, а беручи участь у публічній закупівлі та подаючи тендерну пропозицію, а також укладаючи Договір, погодив строки його виконання, відтак мав можливість враховувати та усвідомлювати його умови, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання, ризики та можливі негативні наслідки для себе. При цьому, розуміючи та оцінюючи вигоди/втрати від укладення договору на умовах запропонованих замовником, позивач мав можливість відмовитись від укладення договору. Натомість позивач прийняв рішення укласти договір на певних умовах та, відповідно, несе повну відповідальність за настання можливих для нього негативних майнових наслідків.
Також відповідач зазначав, що неналежним виконанням позивача своїх зобов`язань за вказаним Договором спричинено збитки підприємству державного сектору економіки, яке відноситься до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, забезпечення безперебійного функціонування АТ «Українська залізниця» є надважливим для держави в умовах воєнного стану та забезпечення обороноздатності України. Адже поставка насосного агрегату з простроченням на 43 дні - 10.10.2025 замість з 29.08.2025 спричинила виробничий збій в господарській діяльності підприємства, заплановані роботи були виконані невчасно, у зв`язку з чим АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» нарахувало ТОВ «ТБ Електронасос» штрафні санкції, передбачені Договором, та подало зустрічний позов у справі № 910/16325/25.
12.06.2026 у системі «Електронний суд» позивачем були сформовані додаткові пояснення, в яких останній повідомив суд про набранням 11.06.2026 законної сили судовим рішенням у справі № 910/16325/25 за позовом ТОВ «ТБ Електронасос» до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості у сумі 175 441,63 грн, яким встановлено своєчасність постачання ТОВ «ТБ Електронасос» товару в адресу АТ «Українська залізниця», та відповідно, порушенням строків оплати такого товару. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/16325/25 залишено без змін.
За приписами частини п`ятої ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до частини п`ятої ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.
Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 за результатами проведеної закупівлі № UA-2025-05-05-007493-a, Лот 1 між АТ «Українська Залізниця», в особі дирекції виробничого структурного підрозділу «Київська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» (далі - Покупець) та ТОВ «ТБ Електронасос» (далі - Постачальник) було укладено Договір № УЗ/ЦБМЕС-25167/Ю про закупівлю матеріально-технічних ресурсів (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.
Найменування товару: Насосне обладнання (Насоси для централізованого водопостачання (код за ДК 021:2015 код за ДК 021:2015 - 42120000-6 «Насоси та компресори») (п. 1.2. Договору).
Пунктом 4.2. Договору передбачено, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений Покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 70 (сімдесяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки Покупцем, але не пізніше ніж до 31.12.2025. Місце поставки товару: м. Київ, м. Козятин, м. Львів, м. Харків, м. Одеса, м. Дніпро.
Згідно з п. 4.6. Договору, датою поставки товару вважається дата підписання сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної.
Відповідно до п. 6.1. Договору, Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору. Ціна товару включає вартість товару, тари (упаковки), а також інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору. 
Ціна Договору становить 5 296 084,90 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 1 059 216,98 грн, усього з ПДВ 6 355 301,88 грн (п. 6.2. Договору). 
Умовами п. 7.1. Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.
Для платників ПДВ:
Пунктом 7.2. Договору передбачено, що оплата за кожну партію поставленого товару за цим Договором проводиться Покупцем на 30 (тридцятий) календарний день з дати підписання Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару.
У випадку якщо податкова накладна зареєстрована пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, оплата здійснюється на 5 (п`ятий) календарний день з дати реєстрації податкової накладної.
У випадку якщо на дату оплати реєстрацію податкової накладної зупинено, оплата здійснюється на 5 (п`ятий) календарний день з дати отримання Покупцем на електронну адресу bmeu2mtp@ukr.net повідомлення від Постачальника з копією квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з пп. 7.2.1. п. 7.2. Договору, у разі якщо дата оплати припадає на вихідний, святковий, неробочий день, оплата здійснюється на наступний робочий день після вихідного, святкового, неробочого дня.
Відповідно до п. 7.3. Договору, Покупець здійснює оплату за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію товару, а саме: підписаного Постачальником рахунку-фактури; підписаного сторонами Акта прийому-передачі товару або підписаної сторонами видаткової накладної; документів про проведення вхідного контролю поставленого товару (акти про фактичну якість і комплектність продукції з підтвердженням відсутності недоліків поставленого товару), зареєстрованої податкової накладної у відповідності до вимог законодавства України (якщо Постачальник є платником ПДВ).
Датою здійснення оплати за цим Договором вважається дата списання коштів обслуговуючим банком Покупця з його поточного рахунку, згідно з платіжною інструкцією щодо перерахування відповідної суми на користь Постачальника (п. 7.4. Договору). 
Умовами п. 7.5. Договору передбачено, що остаточні фінансові взаєморозрахунки сторони здійснюють після підписання Акта звірки, який складається і підписується уповноваженими представниками сторін, за умови наявності документів визначених п. 5.4 та п. 7.3 цього Договору.
У разі поставки товару, що не відповідає кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту, а також у разів відсутності документів, зазначених у п. 5.4 та п. 7.3 цього Договору, Покупець має право відстрочити оплату (або відмовитись від оплати) за поставлений не в повному обсязі товар та/або неякісний товар та/або некомплектний товар, та/або товар неналежного асортименту на строк відповідний строку здійснення Постачальником заміни вказаного товару. В такому разі Покупцю не нараховуються штрафні санкції та не можуть бути пред`явлені до відшкодування збитки (упущена вигода) (п. 7.6. Договору).
Згідно з п. 7.7. Договору, у разі прострочення Постачальником строків поставки товару, строк оплати за такий товар збільшується за кожний календарний день прострочення поставки товару на 1 (один) робочий день відповідно. Простроченням є різниця календарних днів між плановою датою прибуття товару на умовах відповідно до п. 4.2 цього Договору та датою фактичної поставки товару.
Покупець зобов`язаний своєчасно, в повному обсязі, на умовах цього Договору здійснювати оплату за поставлений товар, кількість, якість, комплектність та асортимент якого відповідає умовам цього Договору (пп. 8.1.1. п. 8.1. Договору). 
Умовами пп. 8.3.1. п. 8.3. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що встановлені цим Договором.
За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором винна сторона несе відповідальність згідно з цим Договором і законодавством України (п. 9.1. Договору).
Пунктом 9.2. Договору передбачено, що сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності Покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) % річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.
Строк дії цього Договору встановлюється з дати його підписання сторонами до 30.12.2025 (п. 17.1. Договору).
Умовами п. 17.2. Договору передбачено, що закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим Договором зобов`язань щодо поставки та оплати товару, а також гарантійних зобов`язань на товар, на умовах, визначених цим Договором.
Сторони узгодили, що для цілей цього Договору робочим днем вважається робочий день в апараті управління АТ «Укрзалізниця» (Покупця), а саме - день календарного тижня, на який відповідно до законодавства України не припадає або не перенесений вихідний, святковий, неробочий день (п. 18.9. Договору).
Згідно з п. 18.11. Договору, у всьому іншому, не передбаченому умовами цього Договору, відносини сторін регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, законодавством, у тому числі з питань публічних закупівель.
Невід`ємною частиною цього Договору є Додаток 1 Специфікація № 1 (пп. 19.1.1. п. 19.1. Договору).
19.06.2025 АТ «Українська Залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» надало позивачу рознарядку від 18.06.2025 № ФБМЕС-01/452 на постачання насосного обладнання (насоси для централізованого водопостачання) відповідно до укладеного договору № УЗ/ЦБМЕС-25167/Ю від 04.06.2025, в якій був наведений найменування, одиниці виміру, кількість та вантажоодержувач товару, а саме: насосне обладнання загальною кількістю 94 одиниці на загальну суму 6 355 301,88 грн.
На підставі вказаної рознарядки, позивач здійснив постачання товару на користь відповідача, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень до кількості і якості товару видатковими накладними: № 25191 від 14.07.2025 на суму 455 600,00 грн (коригуюча накладна № 2 від 01.09.2025 до видаткової накладної № 25191 від 14.07.2025 на суму 29 920,00 грн, згідно якої відбулося коригування вартості товару (зміна ціни), вказаного у видатковій накладній № 25191 від 14.07.2025 у бік збільшення на суму 29 920,00 грн); № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн; № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн; № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн; № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн; № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн; № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн; № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн; № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн; № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн; № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн; № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн; № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн; № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн; № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн; № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн; № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн та Актами приймання-передачі товару: від 14.07.2025 на суму 455 600,00 грн, від 15.08.2025 на суму 208 518,00 грн, від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн, від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн, від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн, від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн, від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн, від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн, від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн, від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн, від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн, від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн, від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн, від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн, від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн, від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн, від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн, копії яких долучені до матеріалів справи. 
На виконання умов Договору, позивачем були виставлені рахунки на оплату: № 25191 від 09.07.2025 на суму 485 520,00 грн (455 600,00 грн + 29 920,00 грн), № 25193 від 09.07.2025 на суму 208 543,00 грн, № 25192 від 09.07.2025 на суму 308 904,00 грн, № 25205 від 21.07.2025 на суму 87 900,00 грн, № 25200 від 18.07.2025 на суму 405 570,00 грн, № 25206 від 21.07.2025 на суму 434 700,00 грн, № 25210 від 22.07.2025 на суму 190 244,00 грн, № 25222 від 30.07.2025 на суму 225 000,00 грн, № 25224 від 30.07.2025 на суму 1 283 355,00 грн, № 25221 від 30.07.2025 на суму 72 204,00 грн, № 25218 від 30.07.2025 на суму 740 100,00 грн, № 25237 від 07.08.2025 на суму 38 700,00 грн, № 25235 від 07.08.2025 на суму 75 120,00 грн, № 25236 від 07.08.2025 на суму 153 075,00 грн, № 25234 від 07.08.2025 на суму 614 538,00 грн, № 25238 від 07.08.2025 на суму 105 000,00 грн, № 25305 від 06.10.2025 на суму 909 024,00 грн.
Як зазначає позивач, враховуючи вищенаведені первинні документи, товар ним був поставлений з дотриманням строку, визначеного сторонами у п. 4.2. Договору, тобто у строк не пізніше 31.12.2025, проте, відповідачем були порушені строки оплати товару, визначені п. 7.2. Договору, що підтверджується наступним:
- за поставку товару згідно видаткової накладної № 25191 від 14.07.2025 на суму 485 520,00 грн (з врахуванням коригування вартості товару в бік збільшення), строк оплати - 12.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 16 від 14.07.2025 - 28.07.2025 та розрахунку коригування від 01.09.2025 № 15 - 26.09.2025), проте оплату здійснено лише 27.10.2025 на суму 485 520,00 грн, з яких: на суму 455 600,00 грн згідно до платіжної інструкції № 874 та на суму 29 920,00 грн згідно до платіжної інструкції № 875; 
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн, строк оплати - 13.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 15 від 15.07.2025 - 28.07.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 733;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн, строк оплати - 14.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 21 від 16.07.2025 - 11.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 762;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн, строк оплати - 21.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 17 від 23.07.2025 - 11.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 732;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн, строк оплати - 21.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 18 від 23.07.2025 - 11.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 741;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн, строк оплати - 25.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 19 від 25.07.2025 - 11.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 757;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн, строк оплати - 21.08.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 20 від 23.07.2025 - 11.08.2025), проте оплату здійснено лише 27.10.2025 згідно до платіжної інструкції № 873;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн, строк оплати - 02.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 1 від 04.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 734;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн, строк оплати - 02.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 9 від 04.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 27.10.2025 згідно до платіжної інструкції № 871;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн, строк оплати - 02.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 12 від 04.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 753;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн, строк оплати - 02.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 4 від 04.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 744;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн, строк оплати - 09.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 8 від 11.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 759;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн, строк оплати - 09.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 13 від 11.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 754;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн, строк оплати - 09.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 3 від 11.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 735;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн, строк оплати - 10.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 6 від 12.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 743;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн, строк оплати - 11.09.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 10 від 13.08.2025 - 28.08.2025), проте оплату здійснено лише 27.10.2025 згідно до платіжної інструкції № 872;
- за поставку товару згідно до видаткової накладної № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн, строк оплати - 10.11.2025 (30 календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 1 від 10.10.2025 - 27.10.2025), проте оплату здійснено лише частково 28.11.2025 згідно до платіжної інструкції № 983 на суму 733 582,37 грн, залишок суми неоплаченого товару становить 175 441, 63 грн, яка, станом на дату подання позову до суду оплачена не була, отже кількість днів затримки оплати поставленого товару складає - 37 днів (розраховано станом на 16.12.2025 - дату подання позовної заяви до суду).
Укладений між сторонами Договір № УЗ/ЦБМЕС-25167/Ю про закупівлю матеріально-технічних ресурсів від 04.06.2025 за своєю правовою природою є договором поставки.
Частиною першою ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 ЦК України).
Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною першою ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар (п. 1 частини першої ст. 664 ЦК України).
Позивач виконав умови Договору та поставив відповідачу товар, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень до кількості і якості товару видатковими накладними № 25191 від 14.07.2025 на суму 455 600,00 грн (коригуюча накладна № 2 від 01.09.2025 до видаткової накладної № 25191 від 14.07.2025 на суму 29 920,00 грн, згідно якої відбулося коригування вартості товару (зміна ціни), вказаного у видатковій накладній № 25191 від 14.07.2025 у бік збільшення на суму 29 920,00 грн); № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн; № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн; № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн; № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн; № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн; № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн; № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн; № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн; № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн; № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн; № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн; № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн; № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн; № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн; № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн; № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн та Актами приймання-передачі товару: від 14.07.2025 на суму 455 600,00 грн, від 15.08.2025 на суму 208 518,00 грн, від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн, від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн, від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн, від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн, від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн, від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн, від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн, від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн, від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн, від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн, від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн, від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн, від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн, від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн, від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн, копії яких наявні в матеріалах справи.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перші ст. 691 ЦК України).
В силу вимог частини першої ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною першою ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 7.2. Договору передбачено, що оплата за кожну партію поставленого товару за цим Договором проводиться Покупцем на 30 (тридцятий) календарний день з дати підписання Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару.
У разі якщо дата оплати припадає на вихідний, святковий, неробочий день, оплата здійснюється на наступний робочий день після вихідного, святкового, неробочого дня (пп. 7.2.1. п. 7.2. Договору).
Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено оплату отриманого від позивача товару за вищевказаними видатковими накладними та Актами приймання-передачі товару, але з порушенням строку оплати, встановленого умовами Договору, а саме:
1. за видатковою накладною № 25191 від 14.07.2025 на суму 485 520,00 грн (з врахуванням коригуючої накладної № 2 від 01.09.2025 з коригуванням вартості товару в бік збільшення) строк оплати до 13.08.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 16 від 14.07.2025 відбулось 28.07.2025 та розрахунку коригування від 01.09.2025 № 15 відбулося 26.09.2025), проте оплату здійснено лише 27.10.2025 на суму 485 520,00 грн, з яких: на суму 455 600,00 грн згідно до платіжної інструкції № 874 та на суму 29 920,00 грн згідно до платіжної інструкції № 875, отже кількість днів затримки оплати складає - 74 днів (з 14.08.2025 по 26.10.2025); 
2. за видатковою накладною № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн, строк оплати до 14.08.2025 (четвер) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 15 від 15.07.2025 відбулася 28.07.2025), проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 733, отже кількість днів затримки оплати складає - 46 днів (з 15.08.2025 по 29.09.2025);
3. за видатковою накладною № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн, строк оплати до 15.08.2025 (п`ятниця) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи. що реєстрація податкової накладної № 21 від 16.07.2025 відбулася 11.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 762, отже кількість днів затримки оплати складає - 45 днів (з 16.08.2025 по 29.09.2025);
4. за видатковою накладною № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн, строк оплати до 22.08.2025 (п`ятниця) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 20 від 23.07.2025 відбулася 11.08.2025, проте оплату здійснено лише 27.10.2025 згідно до платіжної інструкції № 873, отже кількість днів затримки оплати складає - 65 днів (з 23.08.2025 по 26.10.2025);
5. за видатковою накладною № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн, строк оплати до 22.08.2025 (п`ятниця) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 17 від 23.07.2025 відбулася 11.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 732, отже кількість днів затримки оплати складає - 38 день (з 23.08.2025 по 29.09.2025);
6. за видатковою накладною № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн, строк оплати до 22.08.2025 (п`ятниця) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 18 від 23.07.2025 відбулася 11.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 741, отже кількість днів затримки оплати складає - 38 день (з 23.08.2025 по 29.09.2025);
7. за видатковою накладною № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн, строк оплати до 25.08.2025 (понеділок, оскільки 30-ий день припадав на неділю 24.08.2025 - вихідний день) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 19 від 25.07.2025 відбулась 11.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 757, отже кількість днів затримки оплати складає - 35 днів (з 26.08.2025 по 29.09.2025); 
8. за видатковою накладною № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн, строк оплати до 03.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 1 від 04.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 734, отже кількість днів затримки оплати складає - 26 днів (з 04.09.2025 по 29.09.2025);
9. за видатковою накладною № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн, строк оплати до 03.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 9 від 04.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 27.10.2025 згідно до платіжної інструкції № 871, отже кількість днів затримки оплати складає - 53 дня (з 04.09.2025 по 26.10.2025);
10. за видатковою накладною № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн, строк оплати до 03.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 12 від 04.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 753, отже кількість днів затримки оплати складає - 26 днів (з 04.09.2025 по 29.09.2025);
11. за видатковою накладною № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн, строк оплати до 03.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 4 від 04.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 744, отже кількість днів затримки оплати складає - 26 днів (з 04.09.2025 по 29.09.2025);
12. за видатковою накладною № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн, строк оплати до 10.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 8 від 11.08.2025 відбулось 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 759, отже кількість днів затримки оплати складає - 19 днів (з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
13. за видатковою накладною № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн, строк оплати до 10.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 13 від 11.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 754, отже кількість днів затримки оплати складає - 19 днів (з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
14. за видатковою накладною № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн, строк оплати до 10.09.2025 (середа) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи реєстрацію податкової накладної № 3 від 11.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 735, отже кількість днів затримки оплати складає - 19 днів (з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
15. за видатковою накладною № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн, строк оплати до 11.09.2025 (четвер) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 6 від 12.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 30.09.2025 згідно до платіжної інструкції № 743, отже кількість днів затримки оплати складає - 18 днів (з 12.09.2025 по 29.09.2025);
16. за видатковою накладною № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн, строк оплати до 12.09.2025 (п`ятниця) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 10 від 13.08.2025 відбулася 28.08.2025, проте оплату здійснено лише 27.10.2025 згідно до платіжної інструкції № 872, отже кількість днів затримки оплати складає - 44 днів (з 13.09.2025 по 26.10.2025);
17. за поставку видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн, строк оплати до 10.11.2025 (понеділок, оскільки 30-ий день припадав на неділю 09.11.2025 - вихідний день) - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи. що реєстрація податкової накладної № 1 від 10.10.2025 відбулась 27.10.2025, проте оплату здійснено лише частково 28.11.2025 згідно до платіжної інструкції № 983 на суму 733 582,37 грн, отже кількість днів затримки оплати складає - 17 днів (з 11.11.2025 по 27.11.2025)
- залишок суми неоплаченого товару становить 175 441, 63 грн, яка, станом на дату подання позову до суду оплачена не була, отже кількість днів затримки оплати поставленого товару складає - 19 днів (28.11.2025 по 16.12.2025).
Заперечуючи проти розрахунків позивача, відповідач зазначав, що він не погоджується з обчисленням позивачем кількості днів затримки оплати поставленого товару, оскільки відповідно до частини першої ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, з чим погоджується суд. 
Так, відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, враховуючи умови п. 7.2. Договору, початок строку прострочення оплати починається з 31 календарного дня; день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування 0,1% річних та пені. 
Також, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначав, що згідно умов Договору та наданої ним рознарядки, позивач був зобов`язаний поставити товар на загальну суму 6 355 301,88 грн у строк до 28.08.2025, що позивачем було виконано, але з порушенням строків в частині поставка товару на загальну суму 909 024,00 грн на 43 дня (з 29.08.2025 по 10.10.2025), у зв`язку з чим відповідачем було подано зустрічний позов до Господарського суду міста Києва у справі № 910/16325/25 за позовом ТОВ «ТБ Електронасос» до АТ «Українська залізниця» в особі Філії про стягнення заборгованості за видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 на суму 175 441,63 грн, про стягнення з ТОВ «ТБ Електронасос» аналогічної суми штрафної санкції у сумі 175 441,63 грн за несвоєчасну поставку товару.
Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, до якого згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступу у порядку, визначеному цим Законом, Господарським судом міста Києва у справі № 910/16325/25 прийнято рішення від 06.04.2026, яким, зокрема, у задоволенні зустрічного позову АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» відмовлено та встановлено, що поставка товару здійснена позивачем в межах граничного строку, зокрема, 10.10.2025 видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 строк поставки товару за Договором позивачем не порушено в силу чого відсутні підстави для застосування положень пункту 9.3.1 Договору, що свідчить про безпідставність вимог відповідача за зустрічним позовом.
Також, у вказаному рішенні суд погодився із розрахунком позивача, що відповідач мав здійснити повну оплату товару за видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 у строк до 10.11.2025 - 30-ий календарний день з дати підписання видаткової накладної, враховуючи, що реєстрація податкової накладної № 1 від 10.10.2025 відбулася 27.10.2025, що не заперечується та не спростовується відповідачем. 
Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 у справі № 910/16325/25, в якій колегія суддів звертала увагу, що відповідно до умов Договору в даному випадку строк поставки товару обмежується двома періодами: 70 календарних днів з дати письмової рознарядки та не пізніше 31.12.2025, відтак, дійшла висновку, що для притягнення постачальника до відповідальності за порушення строку поставки, яка передбачена п. п. 9.3.1 п. 9.3 Договору, необхідною умовою є здійснення поставки після 31.12.2025, оскільки погоджений сторонами кінцевий строк для поставки товару обмежується саме вказівкою на конкретну дату - 31.12.2025, а з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив всі поставки товару в строк до 31.12.2025, зокрема, і спірну поставку за видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025, тобто з дотриманням узгодженого сторонами строку поставки товару, а отже, позивач не порушив строків поставки товару.
Згідно з частиною першою ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга ст. 625 ЦК України).
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання підтверджений матеріалами справи. 
Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Умовами п. 9.2. Договору передбачено, що сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності Покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) % річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.
Таким чином, сторони узгодили зменшення розміру процентів до 0,1% у зв`язку з простроченням сплати боргу, яке слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до положень частини другої ст. 625 ЦК України.
Перевіривши надані позивачем розрахунки 0,1% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем не враховано положення ст. 253 ЦК України, згідно з умовами якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а також помилково врахування у розрахунок день здійснення відповідачем фактичної оплати товару, у зв`язку з чим судом здійснені власні розрахунки 0,1% річних та інфляційних втрат, згідно з якими позовні вимоги в частині стягнення 0,1% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 676,23 грн, з яких: 
- 98,43 грн за видатковою накладною № 25191 від 14.07.2025 на суму 485 520,00 грн (74 днів прострочки з 14.08.2025 по 26.10.2025);
- 26,28 грн за видатковою накладною № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн (46 днів прострочки з 15.08.2025 по 29.09.2025);
- 38,08 грн за видатковою накладною № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн (45 днів прострочки з 16.08.2025 по 29.09.2025);
- 72,22 грн за видатковою накладною № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн (65 днів прострочки з 23.08.2025 по 26.10.2025);
- 9,15 грн за видатковою накладною № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн (38 днів прострочки з 23.08.2025 по 29.09.2025);
- 45,26 грн за видатковою накладною № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн (38 днів прострочки з 23.08.2025 по 29.09.2025);
- 18,24 грн за видатковою накладною № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн (35 днів прострочки з 26.08.2025 по 29.09.2025); 
- 16,03 грн за видатковою накладною № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн (26 днів прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025);
- 186,35 грн за видатковою накладною № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн (53 дня прострочки з 04.09.2025 по 26.10.2025);
- 5,14 грн за видатковою накладною № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн (26 днів прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025);
- 52,72 грн за видатковою накладною № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн (26 днів прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025); 
- 2,01 грн за видатковою накладною № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн (19 днів прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
- 3,91 грн за видатковою накладною № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн (19 днів прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
- 7,97 грн за видатковою накладною № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн (19 днів прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
- 30,31 грн за видатковою накладною № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн (18 днів прострочки з 12.09.2025 по 29.09.2025); 
- 12,66 грн за видатковою накладною № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн (44 днів прострочки з 13.09.2025 по 26.10.2025);
- 42,34 грн за поставку видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн (17 днів прострочки з 11.11.2025 по 27.11.2025)
- 9,13 грн на залишок суми неоплаченого товару становить 175 441,63 грн, яка, станом на дату подання позову до суду оплачена не була, отже кількість днів затримки оплати поставленого товару складає - 19 днів (28.11.2025 по 16.12.2025) 
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленому розмірі 38 477,28 грн.

Щодо стягнення з відповідача 224 699,29 грн пені відповідно до частини третьої ст. 549 ЦК України, розраховану за кожною видатковою накладною окремо, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.
Відповідно до п. 17.1. Договору, строк дії цього Договору встановлюється з дати його підписання сторонами до 30.12.2025. Спірний Договір був підписаний сторонами 04.06.2025.
Частиною третьою ст. 549 ЦК України (у редакції, чинній станом на дату укладення договору) передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста ст. 231 ГК України (у редакції, чинній станом на дату укладення договору).
За положеннями частини другої ст. 343 ГК України (у редакції, чинній станом на дату укладення договору), платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Умовами п. 9.1. Договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором винна сторона несе відповідальність згідно з цим Договором і законодавством України.
Із розрахунку позивача, з урахуванням період нарахування, визначеного судом, вбачається, що пеня мала нараховуватися: 
- за видатковою накладною № 25191 від 14.07.2025 на суму 485 520,00 грн за період прострочки з 14.08.2025 по 26.10.2025 (74 днів);
- за видатковою накладною № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн за період прострочки з 15.08.2025 по 29.09.2025 (46 днів);
- за видатковою накладною № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн за період прострочки з 16.08.2025 по 29.09.2025 (45 днів);
- за видатковою накладною № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн за період прострочки з 23.08.2025 по 26.10.2025 (65 днів);
- за видатковою накладною № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн за період прострочки з 23.08.2025 по 29.09.2025 (38 днів);
- за видатковою накладною № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн за період прострочки з 23.08.2025 по 29.09.2025 (38 днів);
- за видатковою накладною № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн за період прострочки з 26.08.2025 по 29.09.2025 (35 днів); 
- за видатковою накладною № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн за період прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025 (26 днів);
- за видатковою накладною № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн за період прострочки з 04.09.2025 по 26.10.2025 (53 дня);
- за видатковою накладною № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн за період прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025 (26 днів);
- за видатковою накладною № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн за період прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025 (26 днів);
- за видатковою накладною № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн за період прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025 (19 днів); 
- за видатковою накладною № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн за період прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025 (19 днів); 
- за видатковою накладною № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн за період прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025 (19 днів); 
- за видатковою накладною № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн за період прострочки з 12.09.2025 по 29.09.2025 (18 днів);
- за видатковою накладною № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн за період прострочки з 13.09.2025 по 26.10.2025 (44 днів);
- за поставку видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн за період прострочки з 11.11.2025 по 27.11.2025 (17 днів)
- залишок суми неоплаченого товару становить 175 441, 63 грн за період 28.11.2025 по 16.12.2025 (19 днів).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 зазначила про те, що за змістом ст. 549, 550, 551 ЦК України та ст. 230, 231, 343 ГК України розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Отже, у випадку, якщо сторони не погодили розмір штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання у договорі, а лише зазначили про їх нарахування відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції стягненню не підлягають.
В укладеному сторонами Договорі розміру пені за несвоєчасну сплату коштів за поставлений товар ним не встановлено.
Однак, частину третю ст. 549 ЦК України доповнено абзацом другим згідно із Законом України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» № 4196-IX від 09.01.2025, відповідно до змісту якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Даний Закон згідно картки документа на сайті ВР введено в дію 28.08.2025, тобто саме з цієї дати він і підлягає застосуванню до відносин, які виникають з цієї дати.
При цьому, суд виходить з положень ст. 5 ЦК України про дію актів цивільного законодавства у часі, яка передбачає наступне:
Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (такі висновки щодо застосування норм права викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі № 920/51/23).
Отже, нову норму частини третьої ст. 549 ЦК України про можливість нарахування пені (як законом визначеного наслідку прострочення виконання зобов`язання), можна застосувати до відносин сторін спору, але виключно до того періоду прострочення, що настав після 28.08.2025.
До періоду з 14.08.2025 по 27.08.2025 - позивач, як кредитор, за відсутності погоджених в Договорі розміру та бази нарахування пені не має права на її нарахування.
Як вбачається зі змісту частини третьої ст. 549 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
У матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем вимоги відповідачу про сплату пені, отже, із системного аналізу вищезазначеної норми суд вважає, що даний позов і є вимогою про сплату пені у заявленому розмірі.
Суд враховує, що відповідно до Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» Господарський кодекс України з 28.08.2025 втратив чинність.
Саме частиною шостою ст. 232 ГК України було передбачено обмеження нарахування пені шістьма місяцями з часу виникнення права на нарахування пені (момент прострочення зобов`язання), якщо інше не встановлено законом або договором.
Тобто, після скасування ГК України норми про обмеження періоду нарахування пені шістьма місяцями вже не діють.
У постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість періоду нарахування штрафних санкцій. Проте, його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 07.06.2019 у справі № 910/23911/16, від 13.09.2019 у справі № 902/669/18).
Отже, за новою нормою частиною ст. 549 ЦК України, позивач не обмежений у строках нарахування пені після 28.08.2025, аж до повного розрахунку.
Разом з тим, розрахунок пені обмежений днем виконання зобов`язання відповідача з оплати отриманого товару (здійснення розрахунку).
Приймаючи до уваги викладене, судом здійснено власний розрахунок пені, згідно з яким позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 194 146,11 грн, з яких: 
- 24 741,57 грн за видатковою накладною № 25191 від 14.07.2025 на суму 485 520,00 грн (60 днів прострочки з 28.08.2025 по 26.10.2025);
- 5 844,22 грн за видатковою накладною № 25193 від 15.07.2025 на суму 208 518,00 грн (33 дні прострочки з 28.08.2025 по 29.09.2025);
- 8 657,78 грн за видатковою накладною № 25192 від 16.07.2025 на суму 308 904,00 грн (33 дні прострочки з 28.08.2025 по 29.09.2025);
- 20 667,40 грн за видатковою накладною № 25200 від 23.07.2025 на суму 405 570,00 грн (60 днів прострочки з 28.08.2025 по 26.10.2025);
- 2 463,61 грн за видатковою накладною № 25205 від 23.07.2025 на суму 87 900,00 грн (33 дні прострочки з 28.08.2025 по 29.09.2025);
- 12 183,51 грн за видатковою накладною № 25206 від 23.07.2025 на суму 434 700,00 грн (33 дні прострочки з 28.08.2025 по 29.09.2025);
- 5 332,04 грн за видатковою накладною № 25210 від 25.07.2025 на суму 190 244,00 грн (33 дні прострочки з 28.08.2025 по 29.09.2025); 
- 4 968,49 грн за видатковою накладною № 25222 від 04.08.2025 на суму 225 000,00 грн (26 днів прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025);
- 57 768,56 грн за видатковою накладною № 25224 від 04.08.2025 на суму 1 283 355,00 грн (53 дня прострочки з 04.09.2025 по 26.10.2025);
- 1 594,42 грн за видатковою накладною № 25221 від 04.08.2025 на суму 72 204,00 грн (26 днів прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025);
- 16 343,03 грн за видатковою накладною № 25218 від 04.08.2025 на суму 740 100,00 грн (26 днів прострочки з 04.09.2025 по 29.09.2025); 
- 624,50 грн за видатковою накладною № 25237 від 11.08.2025 на суму 38 700,00 грн (19 днів прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
- 1 212,21 грн за видатковою накладною № 25235 від 11.08.2025 на суму 75 120,00 грн (19 днів прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
- 2 470,17 грн за видатковою накладною № 25236 від 11.08.2025 на суму 153 075,00 грн (19 днів прострочки з 11.09.2025 по 29.09.2025); 
- 9 394,85 грн за видатковою накладною № 25234 від 12.08.2025 на суму 614 538,00 грн (18 днів прострочки з 12.09.2025 по 29.09.2025); 
- 3 923,84 грн за видатковою накладною № 25238 від 13.08.2025 на суму 105 000,00 грн (44 днів прострочки з 13.09.2025 по 26.10.2025);
- 13 124,81 грн за видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 на суму 909 024,00 грн (17 днів прострочки з 11.11.2025 по 27.11.2025)
- 2 831,10 грн на залишок суми неоплаченого товару становить 175 441,63 грн, яка, станом на дату подання позову до суду оплачена не була, отже кількість днів затримки оплати поставленого товару складає - 19 днів (28.11.2025 по 16.12.2025).
У відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на частину третю ст. 551 ЦК України, просив суд зменшити розмір заявлених до стягнення сум на 99% та просив взяти до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів з погашення заборгованості перед позивачем; ненадання позивачем будь-яких доказів на підтвердження наявності факту понесення ним збитків чи додаткових витрат через прострочення відповідачем оплати; прийняти до уваги, що залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби в умовах військового стану, неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, та зважити на статус відповідача, а також врахувати суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та відіграння ним особливої ролі в забезпеченні обороноздатності України.
Також відповідач зазначав, що АТ «Українська залізниця» - підприємство державного сектору економіки, яке відноситься до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, забезпечення безперебійного функціонування Товариства є надважливим для держави в умовах воєнного стану, погіршення фінансового стану Товариства може призвести до нанесення збитків в особливо великих розмірах, що може мати негативний вплив на функціонування всієї залізничної галузі та забезпечення обороноздатності України. Під час дії воєнного стану Товариство зазнає значних збитків внаслідок знищення або пошкодження майна, загибелі працівників через ракетні та артилерійські обстріли, здійснення компенсаційних виплат родинам загиблих та поранених працівників Товариства, неможливості здійснення діяльності на тимчасово окупованих територіях, неотримання прибутку. З початку вторгнення збитки, завдані військовими діями тільки залізничній інфраструктурі, перевищили 4 млрд. доларів. Під загрозою збереження функціонування АТ «Українська залізниця» як каркаса української економіки та обороноздатності.
Крім того, АТ «Укрзалізниця» в таких умовах має дефіцит фінансових ресурсів, маючи гостру потребу у коштах для проведення невідкладних робіт щодо ремонту пошкодженого майна з метою підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів. Додаткові, не передбачені бюджетом АТ «Укрзалізниця», витрати погіршують фінансовий стан, збільшать загрозу неможливості здійснювати перевезення в обсягах, які б задовольнити потреби. Стягнення штрафних санкцій наближає АТ «Укрзалізниця» до банкрутства та неможливості функціонування стратегічно-важливого підприємства. Залізнична система України має вирішальне значення у військовій логістиці, слугуючи головною артерією для транспортування військ, техніки та зброї, безкоштовної евакуації населення й перевезення поранених.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми пені відповідно до частини третьої ст. 549 ЦК України, 0,1% річних (зменшено за згодою сторін відповідно до п. 9.2 Договору) та інфляційних втрат відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України.
Щодо зменшення розміру 0,1% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною третьою ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша ст. 549 ЦК України).
Із положень ст.ст. 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі № 905/305/18.
Інфляційні втрати та відсотки річні не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами. Вказані правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 22.02.2022 у справі № 924/441/20.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21), а саме від знецінення грошових коштів.
Отже, визначене частиною другою ст. 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти повинні були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
Велика Палата Верховного Суду в пунктах 116-118 постанови від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 зауважила, що суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. Отже, саме 3% річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником.
Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Водночас, вказуючи про можливість зменшення процентів річних Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів річних, розмір яких встановлено в договорі на рівні 4% та 96%, що за висновками Велика Палата Верховного Суду є явно невідповідним принципу справедливості.
Разом з тим, як зазначалось, умовами п. 9.2. Договору передбачено, що сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності Покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) % річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.
Таким чином, умовами п. 9.2. Договору сторонами вже встановлено зменшення розміру процентів до 0,1% у зв`язку з простроченням сплати боргу, яке слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до положень частини другої ст. 625 ЦК України.
Щодо зменшення інфляційних втрат, то існує стала судова практика, що інфляційними втратами є втрати від знецінення національної грошової одиниці відносно кількості матеріальних цінностей (товарів та послуг), які можна придбати за таку грошову одиницю, і такі втрати не підлягають зменшенню судом.
Таким чином, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 0,1% річних та інфляційних втрат і вони не підлягають зменшенню судом.
Щодо зменшення розміру пені суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Отже, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.
При цьому, норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
У постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № 910/10010/23 зазначалося, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, а також процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
Заявляючи клопотання про зменшення розміру заявленої до стягнення суми, відповідач, зокрема, просив суд, взяти до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів з погашення заборгованості перед позивачем.
Разом з тим, відповідачем у матеріали справи не надано жодного доказу на підтвердження викладених ним аргументів.
Слід зазначити, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 у справі № 910/16325/25, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2026, встановлено порушення відповідачем у даній справі своїх зобов`язань за спірним Договором в частині оплати отриманого за видатковою накладною № 25305 від 10.10.2025 товару в строки передбачені Договору, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 175 441,63 грн, доказів сплати якої до матеріалів справи надано не було. 
За приписами п. 3 частини першої ст. 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства України.
Умовами п. 10.1. Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили, які виникли після укладання цього Договору (або існували на дату укладання, але не впливали на можливість виконання цього Договору) та виникли поза волею сторін, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, дії іноземного ворога, воєнний стан, дії суспільного ворога.
Як зазначалось, відповідач в обґрунтування клопотання про зменшення розміру заявлення до стягнення суми, посилався, зокрема, на те, що під час дії воєнного стану АТ «Українська залізниця» зазнає значних збитків внаслідок знищення або пошкодження майна, загибелі працівників через ракетні та артилерійські обстріли, здійснення компенсаційних виплат родинам загиблих та поранених працівників, неможливості здійснення діяльності на тимчасово окупованих територіях, неотримання прибутку та наявність дефіциту фінансових ресурсів, має гостру потребу у коштах для проведення невідкладних робіт щодо ремонту пошкодженого майна з метою підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів, тощо. 
Разом з тим, умовами п. 10.5. Договору сторони погодили, що якщо сторона без поважних причин не повідомила іншу сторону у строки, визначені п. 10.2 цього Договору, про виникнення (наявність) обставин непереборної сили та/або не надала підтверджуючі ці обставини документи, така сторона у подальшому не має права вимагати подовження умов цього Договору та звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.
Доказів повідомлення позивача про неможливість здійснити оплату отриманого від нього товару у строки, обумовлені Договором, саме через вищезазначені обставини в матеріали справи відповідачем також надані не були.
Крім того, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами відсутність фінансової можливості здійснити оплату отриманого від позивача товару у погоджені ним у Договорі строки.
Судом також враховано, що частиною першою ст. 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суди мають врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за контрактом, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. У правовідносинах, де сторона використовує результати отриманого за договором не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на неї повноважень, може бути враховано й вплив прострочення виконання на відносини, що пов`язані з відповідним договором (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суд від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).
Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності виключних обставин для можливості зменшення розміру пені, зокрема понесення відповідачем додаткових збитків.
Крім цього, категорії «значно» та «надмірно», які використовуються в ст. 551 ЦК України та в ст. 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок сформульований в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
Водночас, як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (п. 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).
Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).
Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, наслідків порушення зобов`язання, дійшов до висновку про відсутність існування виняткових обставин для можливості застування частини третьої ст. 551 ЦК України, оскільки відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру неустойки пені, як і не надано доказів понесення додаткових збитків чи вплив стягнення вказаної суми пені на фінансовий стан відповідача. А тому клопотання відповідача про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3 958,51 грн, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також, у позовній заяві було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви - 3 958,51 грн.
Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська Залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03035, м. Київ, вул. Гетьмана Павла Скоропадського, буд. 61; ідентифікаційний код ВП 41149437) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок Електронасос» (61045, Харківська обл., м. Харків, вул. Отакара Яроша, буд. 17-Б; ідентифікаційний код 41582560) 233 299 (двісті тридцять три тисячі двісті дев`яносто девять) грн 62 коп., з яких: 194 146 (сто дев`яносто чотири тисячі сто сорок шість) грн 11 коп. пені, 38 477 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят сім) грн 28 коп. інфляційних втрат та 676 (шістсот сімдесят шість) грн 23 коп. 0,1% річних, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 499 (три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн 48 коп.
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова