Справа № 287/119/24
Номер рядка звіту 40 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"18" травня 2026 р.       селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого – судді  Заполовського В.В.
за участю секретаря с/з   Лук`янчук Т.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

в с т а н о в и в:

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за: договором про надання фінансового кредиту №03809-09/2022 від 07.09.2022 року в сумі 37400 грн.; договором про надання фінансового кредиту №06014-09/2022 від 07.09.2022 року в сумі 43675 грн., та судові витрати.
Вимоги мотивує тим, що 07.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 були укладені договори про надання фінансового кредиту №03809-09/2022 та №06014-09/2022, відповідно до умов яких товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
25.04.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (первісний кредитор) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (новий кредитор) укладено договір факторингу №25042023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу.
Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснювала та має заборгованість за: договором №03809-09/2022 від 07.09.2022 року в сумі 37400 грн., яка складається з: 10000 грн. – заборгованості по тілу кредиту, 27400 грн. – заборгованості по відсотках; договором №06014-09/2022 від 07.09.2022 року в сумі 43675 грн., яка складається з: 11000 грн. – заборгованості по тілу кредиту, 32675 грн. – заборгованості по відсотках.
Представник відповідача надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач категорично заперечує проти укладення договорів. Позивачем надано лише роздруківку тексту договору, де зазначено набір символів (ідентифікатор), але відсутні належні електронні докази (лог-файли, довідки від телекомунікаційних операторів, метадані файлу), які б підтверджували: генерацію цього коду системою в конкретний час; відправку sms-повідомлення саме на номер телефону, що належить відповідачу; фактичне введення цього коду на сайті саме відповідачем. Разом з тим, позивачем були нараховані відсотки поза межами строку кредитування. Також представник відповідача зазначила, що позивачем не надано жодного належного, достатнього та допустимого доказу, який би підтверджував факт реального перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. Позивачем не доведено набуття права вимоги саме до відповідача, а не до якихось сторонніх осіб, оскільки з наданих ним витягів і не повних копій документів не можна достовірно встановити набуття права вимоги за вказаним ним договором.
Представник позивача своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просила розглянути справу у її та відповідача відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 07.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 були укладені договори про надання фінансового кредиту №03809-09/2022 та №06014-09/2022, відповідно до п.1.1 яких товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. та 5500 грн. відповідно, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно договору №03809-09/2022 кредит надається строком на 21 день, тобто до 25.09.2022 року. Дата надання кредиту 07.09.2022 року (п.1.2 договору).
Згідно договору №06014-09/2022 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 06.10.2022 року. Дата надання кредиту 07.09.2022 року (п.1.2 договору).
Відповідно до п.1.3 договору №03809-09/2022 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу.
Відповідно до п.1.3 договору №06014-09/2022 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 365% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% (процентів) на добу.
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.6 кредитних договорів).
З Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №03809-09/2022 слідує, що ОСОБА_1 07.09.2022 року видається кредит у сумі 5000 грн. на 21 днів – до 25.09.2022 року, проценти за користування кредитом за вказаний період становлять 2625 грн.
З Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №06014-09/2022 слідує, що ОСОБА_1 07.09.2022 року видається кредит у сумі 5500 грн. на 30 днів – до 06.10.2022 року, проценти за користування кредитом за вказаний період становлять 1650 грн.
Інформацією про умови кредитування, що додані до кредитних договорів, передбачено аналогічні умови кредитування.
З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №3767 від 11.12.2023 року, адресованого ТОВ «ФК «Інвеструм», слідує, що між вказаними підприємствами 15.09.2020 року було укладено договір на переказ коштів №ФК-150920 та на його виконання 07.09.2022 року на карту отримувача ОСОБА_1 НОМЕР_1 перераховано 5000 грн. та 5500 грн., що підтверджується витягами з додатку відносно листа за вих. №3767 від 11.12.2023 року.
Відповідно до п.2.1 кредитних договорів сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п.1.13 кредитних договорів сторони домовилися, що всі документи про надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Вказані вище кредитні договори та додані до них документи були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст.ст.610, 611 ЦК України).
Звертаючись з позовом, ТОВ «Росвен Інвест Україна» посилається на те, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано копії договорів, Графіки платежів, інформацію щодо умов кредитування, які підписані ОСОБА_1 цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.
Зарахування кредитних коштів у сумі 5000 грн. та 5500 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №3767 від 11.12.2023 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору. Зазначений договір не визнано недійсним.
Докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі, відсутні. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.
25.04.2023 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено договір факторингу №25042023, згідно п.2.1 якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за кредитними договорами та сплачує клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
П.2.2 договору факторингу передбачено загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається, згідно з реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому та електронному вигляді за формою, що наведена у Додатку 1 до цього договору.
Згідно п.2.3 договору факторингу реєстр боржників на паперовому носії підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору. 
З Витягів з Реєстру боржників №1, що є Додатком 1 до договору факторингу №25042023 від 25.04.2023 року слідує, що ОСОБА_1 є боржником за: кредитним договором №03809-09/2022, сума заборгованості становить 18700 грн., яка складається з: 5000 грн. – суми заборгованості за основною сумою боргу; 13700 грн. – суми нарахованих процентів, кількість днів прострочення виконання зобов`язань – 190; кредитним договором №06014-09/2022, сума заборгованості становить 21837,50 грн., яка складається з: 5500 грн. – суми заборгованості за основною сумою боргу; 16337,50 грн. – суми нарахованих процентів, кількість днів прострочення виконання зобов`язань – 181.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №03809-09/2022 від 07.09.2022 року, складеного представником ТОВ «Росвен Інвест Україна», слідує, що ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 18700 грн., яка складається з: 5000 грн. – суми заборгованості за основною сумою боргу; 13700 грн. – суми нарахованих процентів.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №06014-09/2022 від 07.09.2022 року, складеного представником ТОВ «Росвен Інвест Україна», слідує, що ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 21837,50 грн., яка складається з: 5500 грн. – суми заборгованості за основною сумою боргу; 16337,50 грн. – суми нарахованих процентів.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);  правонаступництва;  виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);  виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Як встановлено судом, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитними договорами, допустивши заборгованість. 
За умовами кредитного договору №03809-09/2022 від 07.09.2022 року сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом, який наданий на 21 день – з 07.09.2022 року до 25.09.2022 року включно, кредитного договору №06014-09/2022 від 07.09.2022 року сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом, який наданий на 30 днів – з 07.09.2022 року до 06.10.2022 року включно.
Таким чином, у межах строку кредитування за кредитним договором №03809-09/2022 від 07.09.2022 року до 25.09.2022 року та за кредитним договором №06014-09/2022 від 07.09.2022 року до 06.10.2022 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. Починаючи з вказаних вище дат, відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що загальна вартість кредиту за кредитним договором №03809-09/2022 від 07.09.2022 року на час закінчення строку дії кредиту становить 7625 грн., за кредитним договором №06014-09/2022 від 07.09.2022 року – 7150 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за кредитними договорами №03809-09/2022 та №06014-09/2022 від 07.09.2022 року нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договорами строку кредитування, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту та заборгованості по процентах, нарахованих в період дії строку кредитування.
Крім того, матеріалами справи встановлено, що заборгованість по тілу кредиту згідно кредитного договору №03809-09/2022 від 07.09.2022 року становить 5000 грн. та кредитного договору №06014-09/2022 від 07.09.2022 року – 5500 грн., а тому заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не відповідають обставинам справи.
Представником відповідача не надано суду доказів про те, що відповідачу було збільшено суму кредиту згідно договору №03809-09/2022 від 07.09.2022 року до 10000 грн., згідно договору №06014-09/2022 від 07.09.2022 року – до 11000 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» підлягає стягненню за: кредитним договором №03809-09/2022 від 07.09.2022 року заборгованість в сумі 7625 грн., яка складається з: 5000 грн. – тіла кредиту; 2625 грн. – процентів; кредитним договором №06014-09/2022 від 07.09.2022 року заборгованість в сумі 7150 грн., яка складається з: 5500 грн. – тіла кредиту; 1650 грн. – процентів.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст.141 ЦПК України. Позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» суд задовольняє на 18,22%.
Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 489,02 грн. (2684 х 18,22% = 489,02 грн.)
На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ТОВ «Росвен Інвест Україна» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» (код ЄДРПОУ 37616221, юридична адреса: 03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 6) заборгованість за: договором про надання фінансового кредиту №03809-09/2022 від 07.09.2022 року в сумі 7625 (сім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн., яка складається з: 5000 грн. – заборгованості по тілу кредиту, 2625 грн. – заборгованості по відсотках; договором про надання фінансового кредиту №06014-09/2022 від 07.09.2022 року в сумі 7150 (сім тисяч сто п`ятдесят) грн., яка складається з: 5500 грн. – заборгованості по тілу кредиту, 1650 грн. – заборгованості по відсотках, та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 02 коп., а всього кошти в сумі 15264 (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 02 коп., відмовивши в решті позовних вимог за безпідставністю.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	В.  В.  Заполовський