ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 р. 	Справа № 440/207/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 року (ухвалене суддею Костенко Г.В.) в справі № 440/207/26
за позовом Фізичної особ-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області   
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, в якому просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову від 09.12.2025 р. №075 винесену Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про накладення штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 34000,00 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №075 від 09.12.2025 р. про накладення штрафу. 
Відповідач Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Закону України "Про адміністративну процедуру", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач вважає, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу за порушення Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 09.12.2025 р. №075 є правомірним, а підстави для її скасування відсутні. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про продукцію, яка не відповідає встановленим вимогам від 07.07.2025 р. № Р-8746-2025; № Р-8748-2025 та акту перевірки характеристик продукції від 15.05.2025 р. № 28 складеного Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 1680-ОД від 10.11.2025 р. та направлення на проведення перевірки від 10.11.2025 р. № 742 з 24.11.2025 р. по 27.11.2025 р. призначено проведення позапланової перевірки характеристик продукції по виду: іграшка "Гелікоптер" арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва 2023 рік; країна виробник: Китай.
Позапланова перевірка проводилась за місцезнаходженням органу ринкового нагляду за адресою: м. Полтава, узвіз Воскресенський, буд. 7.
Вимогою про надання документів від 10.11.2025 р. керуючись п. 3 ч. 1. ст. 15 Закону № 2735-VІ Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області просило Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 надати у термін до 10:00 24.11.2025 р. належним чином завірені копії наступних документів: документи що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товаро-супровідна документація); декларація про відповідність; документи щодо системи якості чи системи управління якістю; супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 ; витяг з реєстру платника податків; залишок продукції станом на 24.11.2025 р. у вигляді довідки/звіту.
Супровідним листом від 10.11.2025 р. № Вих01-27/07.1/5248 щодо проведення позапланової перевірки відповідач направив копію направлення та вимогу щодо надання документів (інформацію) за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується експрес-накладною від 13.11.2025 р. № 59001499420257. Відповідно до трекеру відправлення № 59001499420257 лист отримано 14.11.2025 р.
За наслідками отримання листа ФОП ОСОБА_1 на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області надійшов лист-відповідь на вимогу (зареєстрований від 21.11.2025 р. Вх. № 13952-25) та надано наступний перелік документів: копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія виписки з реєстру платників єдиного податку; товарно-супровідні документи на продукцію; документи про підтвердження якості та відповідності; довідка про залишок продукції; супровідна документація.
Однак, відповідно до переліку зазначеного у вимозі не надано завірені копії документів, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг: договір купівлі-продажу, видаткової накладної.
За наслідком неотримання повного комплекту документів, відповідачем надіслано скан-копію повторної вимоги від 24.11.2025 р. позивачці на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на месенджери (Viber, Telegram) зареєстровані за номером: +38(066)-249-05-30, який згідно з інформацією Безкоштовного запиту зазначений для здійснення зв`язку із суб`єктом господарювання. Повідомлення мають статус "прочитано" (скрін додається) щодо надання інформації, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація) терміном до 15:00 24.11.2025 р. на електронну адресу pol_gydpss@polvet.gov.ua
За наслідком здійсненого планового заходу складено акт перевірки характеристик продукції від 27.11.2025 р. № 065, згідно якого в ході проведення позапланової перевірки та результатами аналізу наданих документів за ланцюгом постачання ФОП ОСОБА_1 , відповідно до даних Національної системи державного ринкового нагляду та повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області встановлено, що продукція іграшка «Гелікоптер», арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва: 2023 рік, країна виробник: Китай, не відповідає встановленим вимогам "Технічного регламенту безпечності іграшок" затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2018 р. № 151.
Імпортером не зазначено своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак товарів і послуг), контактну поштову адресу на іграшці (за можливості нанесення).
Відповідно до Протоколу випробувань випробувальної лабораторії Тернопільської філії ДП "Івано-Франківськстандартметрології" від 02.06.2025 р. №0580-І/К іграшка не відповідає ДСТУ EN 71-1:2019 "Безпечність іграшок. Частина 1. Механічні та фізичні властивості", а саме: п. 5.1 під час випробування утворюються дрібні частини та наявні гострі крайки; п. 7.2 на упаковці нанесено попереджувальний напис, проте не вказано означення небезпеки, що обумовлює таке обмеження.
Згідно видаткової накладної № 00043323 від 04.02.2025 р. постачальником даної продукції є ФОП ОСОБА_1 ..
На підставі акту перевірки характеристик продукції від 27.11.2025 р. № 065 та виявлених порушень, відповідачем винесено протокол від 27.11.2025 р. № 034 відповідно до Закону № 2735-VI, яким зафіксовано, що позивачкою не надано достатніх документів, що дозволяють встановити ідентифікаційну інформацію виробника або особи, яка є постачальником означеного товару, що становить небезпеку, відтак, ФОП ОСОБА_1 визнано особою, яка ввела в обіг таку продукцію, що є об`єктивним складом п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735-VI.
Акт від 27.11.2025 р. № 065 та протокол від 27.11.2025 р. № 034 надіслано з супровідним листом від 27.11.2025 р. № Вих-01-27/07.1/5548 на адресу позивачки, що підтверджується чеком поштового відправлення від 27.11.2025 р. № 3601100468950. Позивачка лист не отримала та конверт повернуто відповідачу 27.12.2025 р. у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
За результатами розгляду справи відносно позивачки складено постанову про накладення штрафу від 09.12.2025 р. № 075, якою накладено штраф у розмірі 2000 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34000 грн.
Не погодившись з постановою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення штрафу №075 від 09.12.2025 р., позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу від 29.04.2025 р. №29 є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 р. №2735-VI (в подальшому - Закон № 2735-VІ).
Статтею 3 Закону № 2735-VІ встановлено, що законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Відповідно до ст. 4 Закону №2735-VІ, метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.
Згідно з ст. 7 Закону №2735-VІ, суб`єкти господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції мають право: 1) вимагати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд і контроль продукції, додержання вимог законодавства; 2) перевіряти наявність у посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд та контроль продукції, наявність службових посвідчень; 3) одержувати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, копії посвідчень (направлень) на проведення перевірок та не допускати їх до проведення перевірок, якщо вони не надали копії таких документів; 4) бути присутніми під час здійснення всіх заходів ринкового нагляду; 5) одержувати в установленому порядку від органів ринкового нагляду і митних органів необхідну, доступну та достовірну інформацію про результати ринкового нагляду і контролю продукції; 6) вимагати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд та контроль продукції, забезпечення конфіденційності будь-якої інформації, одержаної під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції, крім випадків, визначених цим та іншими законами України; 7) оскаржувати в установленому законом порядку будь-які рішення, приписи, дії та бездіяльність органів ринкового нагляду, митних органів та їх посадових осіб; 8) звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду; 9) вживати за власною ініціативою заходів щодо запобігання та уникнення ризиків, які становить продукція, що надається ними на ринку, забезпечення відповідності цієї продукції встановленим вимогам та усунення порушень вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції"; 10) отримувати безоплатну консультативну допомогу від органу ринкового нагляду з метою запобігання порушенням під час здійснення заходів державного ринкового нагляду; 11) при проведенні планової перевірки не допускати посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, до проведення перевірки характеристик продукції, не зазначеної у відповідному секторальному плані ринкового нагляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону №2735-VІ, суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.
Згідно з ст. 16 Закону №2735-VІ, посадові особи, які здійснюють контроль продукції, мають право: 1) проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, перевірки документів та вибіркові обстеження зразків продукції; 2) вимагати від декларантів надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення контролю продукції, перевіряти їх та одержувати копії документів і матеріалів, що свідчать про факти порушення законодавства; 3) вимагати від декларантів надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час здійснення контролю продукції; 4) вимагати від декларантів припинення дій, що перешкоджають здійсненню заходів контролю продукції.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2735-VІ, заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
Частиною 3, 4 статті 23 Закону №2735-VІ визначено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону №2735-VІ, перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Згідно з п. 6 ч. 7 ст. 23 Закону №2735-VІ, під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація, зокрема документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). 
Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що суб`єкти господарювання на вимогу органу ринкового нагляду мають надати документи, які містять необхідну та достатню інформацію для ідентифікації товару, його виробників, постачальників та замовників.
Частиною 9 статті 23 Закону №2735-VІ встановлено, що у разі проведення перевірки за місцезнаходженням органу ринкового нагляду перебіг строку проведення перевірки починається з дня одержання органом ринкового нагляду від суб`єкта господарювання документів (їх копій) на продукцію, зазначених у частині сьомій цієї статті.
Згідно з ст. 23-1 Закону №2735-VІ, для здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду видає наказ, який має містити предмет перевірки (найменування виду (типу), категорії та/або групи продукції), найменування та адресу об`єкта, де розміщується продукція.
На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.
Посадова особа органу ринкового нагляду не має права здійснювати перевірку без направлення на проведення перевірки та службового посвідчення.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що проведення посадовими особами перевірки характеристик продукції здійснюється на підставі наказу органу ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону №2735-VI, до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, - у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону №2735-VI, органи ринкового нагляду взаємодіють та обмінюються інформацією між собою, а також з митними органами, центральними органами виконавчої влади, які здійснюють нагляд і контроль продукції, правоохоронними органами, громадськими організаціями споживачів (об`єднаннями споживачів) та об`єднаннями суб`єктів господарювання.
Судовим розглядом встановлено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області вживає заходів щодо притягнення до відповідальності ФОП ОСОБА_1 за матеріалами перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільський області, яке своїм же рішенням скасувало обмеження щодо обігу іграшки "Гелікоптер", арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва: 2023 рік, країна виробник: Китай. Тобто, відповідач був обізнаний, що дана продукція вже була предметом перевірки Головного управління Держпродспоживслужбою в Тернопільській області.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час здійснення цієї перевірки ТОВ "ФЛЮГСКАЙ" зверталось до ФОП ОСОБА_1 з листом №15/09-1 від 25.08.2025 р. про необхідність приведення продукції у відповідність до встановлених вимог товару - іграшки "Гелікоптер", арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва: 2023 рік, країна виробник: Китай та надало підтверджуючі документи, зокрема: копію рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 19.05.2025 р. № 7 щодо тимчасової заборони надання продукції на ринок - іграшки "Гелікоптер", арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва: 2023 рік, країна виробник: Китай; копію рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 02.07.2025 р. № 187 щодо тимчасової заборони надання продукції на ринок - іграшки "Гелікоптер", арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва: 2023 рік, країна виробник: Китай.
На виконання листа ТОВ "ФЛЮГСКАЙ" №15/09-1 від 25.08.2025 р. ФОП ОСОБА_1 здійснила приведення продукції "іграшки "Гелікоптер", арт. 3588, ш/к 6903317143634, дата виробництва: 2023 рік, країна виробник: Китай" у відповідність, що підтверджується листом № 150925 від 12.09.2025 р.
Відповідно Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області рішень від 19.05.2025 р. № 7 та від 02.07.2025 р. № 187 були прийнято рішення про результативне виконання рішення суб`єктом господарювання.
Відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 направлено на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області лист-відповідь на вимогу (зареєстрований від 21.11.2025 р. Вх. № 13952-25, тобто в межах наданого позивачу терміну до 10:00 24.11.2025 р.) та надано наступний перелік документів: копія виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, копію виписки з реєстру платника податку, товарно - супровідні документи на продукцію, документи про підтвердження якості та відповідності, довідка про залишок продукції, супровідна документація.
Отже, позивачкою направлені документи згідно переліку, що зазначені у вимозі відповідача, що підтверджується описом вкладення до листа з трекінгом № 3601100473806 від 19.11.2025 р. відповідно до якого у листі містились наступні документи: відповідь на вимогу про надання документів на іграшку "гелікоптер"; копія виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія виписки з реєстру платників єдиного податку; товарно-супровідні документи (договори, видаткові накладні, документи якості на продукцію; документи про підтвердження якості та відповідність; довідка про залишок продукції; супровідна документація.
Враховуючи, що оператором поштового зв`язку АТ "Укрпошта" проведено перевірку вмісту відправлення з трекінгом № 3601100473806, що підтверджено його підписом, твердження Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про невідповідність наданих документів їх опису не підтверджується належними та допустимими доказами.
В подальшому відповідач повторно направив вимогу про надання документів від 24.11.2025 р., на електронну адресу irinakasanenko8@gmail.com та месенджери Viber та Telegram за номером НОМЕР_1 , хоча всі документи на вимогу про надання документів від 21.11.2025 р. були надані.
Відповідач направляючи повторну вимогу, вважає що ним не отримані всі необхідні документи, які запитувались, а саме не надано завірені копії документів, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг: договору купівлі-продажу, видаткової накладної, тощо. 
З наданих роздруківок відповідача про нібито надсилання повідомлень електронною поштою та месенджерами (вайбер, телеграм) ідентифікувати неможливо, зокрема не зрозуміло з якого номеру були відправлені повідомлені з приватного чи службового, чи були дані повідомлення надіслані саме ФОП ОСОБА_1 . З роздруківок вбачається, що жодних відповідей та реакції на ці повідомлення немає. Також квитанції з "Нової пошти" не доводить про направлення саме документів, які стосуються перевірки. Відтак такі докази відповідача не можна вважати належними та допустимими.
В жодному із складених документів підпис позивачки відсутній, зокрема в актів перевірки, протоколі та постанові, що підтверджує доводи позивачки та в свою чергу спростовує обставини.
Надання послуг пересилання поштових відправлень з післяплатою регламентовано приписами Закону України «Про поштовий зв`язок» (в подальшому - Закон № 2722-IX) і Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (в подальшому - Правила № 270, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 р. № 1071).
Відповідно до ст. 1 Закону № 2722-IX, визначені наступні терміни, які у ньому вживаються, зокрема: адресат (одержувач) - юридична або фізична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ; оператор поштового зв`язку - суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на території України та у встановленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку; письмова кореспонденція - листи, поштові картки, дрібні пакети, мішки "М", адресна поштова розсилка та відправлення для сліпих; послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів; поштове відправлення - письмова кореспонденція або посилка, або відправлення ЕМS, адресовані адресату (одержувачу), оформлені відповідно до законодавства та прийняті оператором поштового зв`язку до пересилання; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 15 Закону України №2722-IX, оператори поштового зв`язку надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства та можуть провадити іншу господарську діяльність у встановленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
За визначенням, наведеним у п. 2 Правил №270, приймання поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає в отриманні від відправника поштового відправлення, поштового переказу для їх наступного пересилання оператором поштового зв`язку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції, що визначається оператором поштового зв`язку; рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.
Інші терміни в цих Правилах вживаються у значеннях, наведених у Законах України "Про поштовий зв`язок" та "Про платіжні послуги", інших актах законодавства.
Відповідно до п. 17 Правил № 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Згідно з п. 62 Правил № 270, підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.
Пунктом 47 Правил №270 визначено, що внутрішні реєстровані поштові відправлення, крім поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладень, подаються для пересилання у відкритому або закритому вигляді. У разі виникнення сумніву у працівника оператора поштового зв`язку щодо наявності у поштовому відправленні, яке подається для пересилання, заборонених для пересилання вкладень, відправник повинен подати відправлення у відкритому вигляді. У разі відмови відправника подати відправлення для пересилання у відкритому вигляді оператор відмовляє в пересиланні такого відправлення.
Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відправником відкритими для перевірки їх вкладення.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що належним доказом направлення документів є бланк опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з розрахунковим документом про оплату послуги поштового зв`язку. Тобто належним доказом надіслання копії заяви з доданими до неї документами заінтересованим особам є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до супровідного листа Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № Вих-01-27/07.1/5548 від 27.11.2025 р., акт перевірки характеристики продукції від 27.11.2025 р. № 065 та протокол № 034 від 27.11.2025 р. про виявлені порушення направлені поштовим відправленням «Укрпошта» за трекінгом № 3601100468950 на адресу: Полтавська область, Полтавський район, с. Абазівка, в той час, як місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , про що неодноразово зазначено самим контролюючим органом.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що станом на дату витребування документів ФОП ОСОБА_1 не була обізнана про направлення відповідної вимоги, акту перевірки та протоколу, у зв`язку з чим позивачка не мала можливості надати витребуваних документів з причин, що не залежали від неї.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не було запрошено позивачку для здійснення контролюючим органом позапланових заходів. Відповідач з цього приводу зазначено, що запрошення не передбачене нормами Закону № 2735-VI, однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, та зазначає наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 р. № 2073-IX (в подальшому - Закон №2073-IX), учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення. Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис.
Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 32 Закону №2073-IX, адміністративний орган повідомляє учасника адміністративного провадження, особу, яка має право брати участь в адміністративному провадженні, про початок здійснення адміністративного провадження, а також у випадках, передбачених цим Законом, - про процедурні рішення і процедурні дії в такому провадженні. Повідомлення надсилається невідкладно з дотриманням вимог, встановлених цією статтею для запрошення. Поштове відправлення надсилається поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею.
Приписами ч. 4 ст. 32 Закону №2073-IX передбачено, що відсутність запрошеного належним чином учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, не перешкоджає вчиненню процедурних дій, якщо це не впливає на належний розгляд справи.
Частиною 7 статті 32 Закону №2073-IX визначено, що якщо час отримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, не зафіксовано, воно вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення, крім випадків, якщо є інформація, що запрошення не надійшло або надійшло пізніше. Якщо особа заявляє про неотримання запрошення, надісланого поштою чи електронною поштою, або про отримання запрошення пізніше ніж на п`ятий день з дня відправлення, на адміністративний орган покладається обов`язок доказування факту і часу отримання запрошення особою.
Враховуючі вищевикладені норми, суд апеляційної інстанції вважає, що законодавець чітко визначив умову, за наявності якої орган нагляду (контролю) міг розглянути справу про притягнення учасника адміністративного провадження до відповідальності за порушення Закону № 2735-VІ, а саме виключно за наявності відомостей про належне повідомлення особи про розгляд справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд вже вирішував зазначене правове питання, чи означає скасування обов`язку уповноваженої посадової особи повідомляти суб`єкту господарювання про розгляд його справи про накладення штрафу, також і скасування права останнього на участь у процесі прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності.
Верховний Суд у постановах від 16.09.2021 р. в справі №420/9061/20, від 04.05.2022 р. в справі №300/3288/20 вказав, що особі, до якої застосовуються штраф в якості відповідальності за порушення законодавства, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.
Відсутність аналізу суб`єктом владних повноважень всіх обставин у сукупності та прийняття рішення без врахування позиції особи, яка притягується до відповідальності і якій не було належним чином надано право бути заслуханою державним органом влади, свідчить про недотримання відповідачем критерію обґрунтованості рішення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем порушено основоположний принцип забезпечення права особи на участь у процесі прийняття рішення, оскільки позивачка не мала об`єктивної можливості надати витребуваних документів на продукцію, своїх пояснень та доказів під час розгляду відповідачем справи, тобто, позивачці не було забезпечено встановленого статтею 7 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" права одержувати у встановленому порядку від органів ринкового нагляду необхідну, доступну та достовірну інформацію про результати ринкового нагляду і контролю, що є одним із складових елементів забезпечення права на захист, а сам розгляд справи відбувся без дотримання принципів всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності із законом, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях позивачки порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №075 від 09.12.2025 р. про накладення штрафу в розмірі 34000 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення в даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 в справі № 440/207/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич