ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/5567/24
18 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючого судді Баб`юка П.М. 
за участю:
секретаря судового засідання Косюк О.П.
позивача: ОСОБА_1 ;
представника відповідача: Маковіцької Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства закордонних справ України, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України від 29.04.2024 №1580-ос "Про відкликання ОСОБА_1 ";
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України від14.08.2024 №2269-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ";
поновити ОСОБА_1 на посаді консула Консульства України в Порту;
стягнути з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 15.08.2024 по дату фактичного поновлення на посаді;
стягнути з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 500000,00 грн завданої моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 до 12 жовтня 2021 року працювала в Міністерстві закордонних справ України на посаді радника Політичного директорату, а з 12 жовтня 2021 року була переведена на посаду консула Консульства України в Порту в Португальській Республіці та була відкликана в Україну 01 липня 2024 року у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження.
Відповідно до наказу Міністерства закордонних справ України №2036/ос від 11.07.2024 позивач була зарахована у розпорядження МЗС України з 12 липня 2024 року по 12 вересня 2024 року та на період перебування у розпорядженні МЗС направлена до Управління кадрового менеджменту.
Листом МЗС №201/19-910-95419 від 12.07.2024 та відповідно до частини 5 статті 21 Закону України "Про дипломатичну службу" та розділу VI Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затвердженого наказом МЗС від 18.10.2018 № 427 "Про затвердження Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби" (зі змінами), позивачу у якості першої пропозиції було запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу аналітичного забезпечення та взаємодії з експертним середовищем Політичного департаменту МЗС. 
22 липня 2024 року позивач повідомила МЗС України (засобами електронної пошти) своєю службовою запискою від 22.07.2024 про відмову від пропозиції переведення на посаду першого секретаря у зв`язку з тим, що запропонована УКМ МЗС посада не є рівнозначною тій, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження (посада радника) або під час такого відрядження (посада консула у консульській установі України). 
Листом МЗС №201/19-910-99799 від 22.07.2024 позивачу у якості другої пропозиції було запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу секторального співробітництва Департаменту ЄС і НАТО МЗС. 
31 липня 2024 року позивач повідомила МЗС України (засобами електронної пошти) своєю службовою запискою про запропонована позивачу посада першого секретаря відділу секторального співробітництва Департаменту ЄС і НАТО МЗС так само як і посада першого секретаря відділу аналітичного забезпечення та взаємодії з експертним середовищем Політичного департаменту МЗС не є рівнозначною ні посаді, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження (радник відділу політичного планування головного управління аналізу та планування Політичного директорату МЗС), ні посаді, які позивач займала під час довготермінового відрядження (консул Консульства України в Порту) та не повідомляла МЗС про свою відмову від другої пропозиції про переведення (ротацію).
Листом МЗС №201/19-910-104814 від 01.08.2024 позивачу у якості третьої пропозиції було запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу Центральної Америки та Карибського басейну Третього територіального департаменту.
06 серпня 2024 року позивач звернулася до МЗС України (засобами електронної пошти) зі своєю службовою запискою від 06.08.2024, в якій зазначила, що МЗС пропонує позивачу переведення виключно на посади першого секретаря, хоча до направлення у довготермінове відрядження позивач займала посаду радника політичного департаменту МЗС. З метою прийняття позивачем рішення щодо пропозиції МЗС від 01.08.2024, просила надати інформацію щодо наявності вакантних посад радників в Міністерстві закордонних справ України. 
Також позивач не повідомляла МЗС про свою відмову від третьої пропозиції про переведення (ротацію).
Наказом МЗС №2269-ос від 14.08.2024 позивача звільнено з посади консула Консульства України в Порту 15 серпня 2024 року на підставі частини 5 статті 21 та пункту 4 частини 2 статті 28 Закону України "Про дипломатичну службу" через відмову від третьої поспіль пропозиції про переведення в органах дипломатичної служби після завершення довготермінового відрядження.
Ухвалою судді від 18.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту її отримання для усунення недоліків позовної заяви шляхом:
сплати судового збору у встановленому законом розмірі на належний рахунок та подання до суду належних доказів такої сплати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.;
подання до суду заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від 29.04.2024 №1580-ос "Про відкликання ОСОБА_1 ".
Ухвалою судді від 07.10.2024 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від 29.04.2024 №1580-ос "Про відкликання ОСОБА_1 ", вказані у заяві позивача від 27.09.2024. 
Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від 29.04.2024 №1580-ос "Про відкликання ОСОБА_1 ", повернуто позивачу, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.
Ухвалою судді від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від14.08.2024 №2269-ос "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлення ОСОБА_1 на посаді консула Консульства України в Порту; стягнення з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 15.08.2024 по дату фактичного поновлення на посаді; стягнення з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 500000,00 грн завданої моральної шкоди.
Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання у справі на 22 жовтня 2024 року о 11:00 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46021 м.Тернопіль, вул. Грушевського, 6.
Ухвалою суду від 22.10.2024, занесеною до протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №3515340, відкладено підготовче судове засідання на 13.11.2024 о 11:30 год.
01.11.2024 до суду від Міністерства закордонних справ України надійшов відзив на позовну заяву (том 1, арк. справи 97-116), в якому представник просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що позивачка у своїй позовній заяві помилково стверджує, що відкликання її з довготермінового відрядження є достроковим та здійснено на підставі статті 19 Закону України "Про дипломатичну службу", оскільки відкликання позивачки з довготермінового відрядження відбулось у відповідності до норм статті 18 Закону та пункту 11 розділу ІІ Порядку № 427, з дотриманням строків визначених підпунктом 1 пункту 1 розділу IV Порядку № 427.
Зазначає, що службовою запискою від 11.07.2024 № 201/07-901-65636-ВН УКМ МЗС внесло пропозицію Державному секретарю МЗС про зарахування ОСОБА_1 з 12.07.2024 у розпорядження МЗС, з урахуванням чого та відповідно до вимог розділу VI Порядку № 427 позивач була зарахована у розпорядження МЗС з 12 липня 2024 року по 12 вересня 2024 року на підставі наказу МЗС від 11.07.2024 № 2036/ос.
Вказує, що наказ МЗС від 11.07.2024 № 2036/ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1 " позивачкою не оскаржено.
Щодо рівнозначності посад представник зазначає, що відповідно до затвердженого Переліку посад державної служби Постанови № 15, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, посада консул у консульській установі України є категорією "В", підкатегорією "В1", аналогічною за категорією та підкатегорією є й посада першого секретаря, яка відповідно пропонувалась позивачці. 
Вказує, що посада радника дипломатичної служби, згідно Переліку посад державної служби Постанови № 15, відноситься до категорії "Б" та підкатегорії "Б1" (посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів), а отже є вищою та відноситься до керівних посад, в той час як позивачка не обіймала посаду керівника підрозділу ані до направлення її у довготермінове відрядження, ані під час такого відрядження.
Зазначає, що оскільки позивачка обіймала посаду, яка відноситься до категорії "В", у МЗС не було підстав пропонувати вищу посаду, яка відноситься до керівних посад та є категорією "Б".
Вказує, що відповіді позивачки розглядаються/вважаються відмовою від запропонованих посад, у розумінні норм Закону та Порядку № 427.
Зазначає, що враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 7 розділу VI Порядку № 427 та частиною другою статті 28 Закону, ОСОБА_1 була звільнена 15.08.2024 з посади консула Консульства України в Порту наказом МЗС від 14.08.2024 № 2269-ос.
04.11.2024 до суду від Міністерства закордонних справ України, через систему "Електронний суд", надійшов відзив на позовну заяву, по змісту аналогічний по змісту до відзиву на позовну заяву від 01.11.2024 надісланого поштою (том 1, арк. справи 232-236).
05.11.2024 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення (доповнення до відзиву), в яких зазначено, що у період з 01.07.2024 по 15.08.2024, тобто у період протягом якого МЗС пропонувало позивачці посади дипломатичної служби в системі органів дипломатичної служби в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 18 та частиною п`ятою статті 21 Закону України "Про дипломатичну службу", у структурних підрозділах МЗС згідно з чинним штатним розписом були наявними вакантні посади радників. 
Протягом згаданого періоду чинними були:
- Штатний розпис апарату Міністерства закордонних справ України на 2024 рік, затверджений Державним секретарем МЗС 19.07.2024 і введений в дію на 01.07.2024 наказом МЗС від 31.07.2024 № 291 (копія, належним чином завірена у встановленому порядку, долучена до відзиву);
- Штатний розпис апарату Міністерства закордонних справ України на 2024 рік, затверджений Державним секретарем МЗС 09.08.2024 і введений в дію на 01.08.2024 наказом МЗС від 27.08.2024 № 330 (копія, належним чином завірена у встановленому порядку, долучена до відзиву). У зазначених штатних розписах вакантними були такі посади радників:
1) радник відділу стратегічних комунікацій та міжнародної репутації України Департаменту публічної дипломатії та комунікацій; 2) радник відділу експортного контролю Департаменту міжнародної безпеки та військово-технічного співробітництва; 3) радник відділу з питань нових безпекових викликів і загроз Департаменту міжнародної безпеки та військово-технічного співробітництва; 4) радник відділу політичного співробітництва Департаменту ЄС і НАТО; 5) радник відділу прийому офіційних делегацій Департаменту державного протоколу; 6) радник відділу державного архіву Управління електронного діловодства та цифровізації архіву; 7) радник Відділу кібердипломатії. 
Вказує, що у період з 01.07.2024 по 15.08.2024 пошук кандидатів для зайняття посад у період дії воєнного стану здійснювався на такі вакантні посади: 1) радник Другого відділу Департаменту забезпечення роботи керівництва МЗС; 2) радник відділу з питань нових безпекових викликів і загроз Департаменту міжнародної безпеки та військово-технічного співробітництва; 3) радник відділу міжнародних ініціатив Політичного департаменту (на дату винесення посади на добір, вона була ще зайнята працівником, який очікував на переведення); 4) радник відділу Туреччини і Південного Кавказу Другого територіального департаменту (на дату винесення посади на добір, вона була ще зайнята працівником, який очікував на переведення). 
Зазначає, що наказом МЗС від 29.04.2024 № 1580-ос ОСОБА_1 була відкликана в Україну 01.07.2024 у порядку ротації відповідно до статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу" та Плану ротації посадових осіб дипломатичної служби України у 2024 році. 
Таким чином, ОСОБА_1 відкликалася з метою подальшого переведення на посаду в системі органів дипломатичної служби у порядку ротації, а не з метою призначення на посаду в період дії воєнного стану (добір).
Вказує, що починаючи з квітня 2024 року, коли позивачка була повідомлена про її відкликання з довготермінового відрядження, по серпень 2024 року, коли її було звільнено з посади, було оголошено 5 хвиль ротації апарату МЗС:
1) 19.04.2024 винесено для заміщення 114 дипломатичних посад, з яких 39 посад радників;
2) 24.05.2024 винесено для заміщення 86 дипломатичних посад, з яких 30 посад радників;
3) 26.06.2024 винесено для заміщення 69 дипломатичних посад, з яких 22 посади радника;
4) 16.07.2024 винесено для заміщення 58 дипломатичних посад, з яких 18 посад радників;
5) 06.08.2024 винесено для заміщення 57 дипломатичних посад, з яких 17 посад радників.
Зазначає, що позивачка один раз скористалася правом участі в ротації та під час другої хвилі ротації, та подала заяву на заміщення посади радника відділу прийому офіційних делегацій Департаменту дипломатичного протоколу, однак комісією МЗС останню не було рекомендовано на зазначену посаду. Решта хвиль ротації апарату МЗС, де було достатньо пропозицій щодо заміщення посад радників у різних структурних підрозділах, нею були проігноровані. (том 2, арк справи 15-16)
07.11.2024 до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив (том 2, арк. справи 5-10), в якій зазначено, що відповідач заперечує, що позивач була достроково відкликана із довготермінового відрядження. Однак останній не пояснює, чому відкликання позивача із довготермінового відрядження на один рік раніше того строку, що передбачений пунктом 1 статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу", не є достроковим відкликанням.
Позивач вказує, що на її думку, коректне та системне тлумачення терміну "до чотирьох років" у контексті статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу" полягає у тому, що МЗС може визначати конкретні строки довготермінового відрядження дипломатичних службовців (у тому числі ті, що становлять менше чотирьох років) на етапі перед направленням відповідного дипломатичного службовця у довготермінове відрядження та, зокрема, зазначати такі строки у відповідному наказі про відрядження або у контракті про проходження дипломатичної служби (якщо такий укладається). Якщо ж такі конкретні строки не були визначені у такий спосіб, то в силу приписів статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу", строком довготермінового відрядження має вважатися той, що вказаний у зазначеній статті 18. Саме таке тлумачення є системним та узгоджується із статтею 19 зазначеного Закону України (тобто є повністю сумісним із інститутом дострокового відкликання дипломатичних службовців із довготермінового відрядження), а також відповідає як принципу правової визначеності, так і законним очікуванням дипломатичних службовців, які направляються у довготермінове відрядження.
Зазначає, що вона дійсно формально не оскаржує наказ МЗС від 11.07.2024 №2036/ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1 ", але не тому, що вважає зазначений наказ правомірним, а тому, що на її переконання, встановлення протиправності наказу МЗС №1580-ос від 29.04.2024 "Про відкликання ОСОБА_1 " автоматично буде мати своїм наслідком протиправність будь-яких інших наказів МЗС, прийнятних внаслідок наказу МЗС №1580-ос від 29.04.2024, у тому числі наказу МЗС від 11.07.2024 №2036/ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1 ".
Вказує, що згідно з наказом МЗС від 30.09.2021 №2093-ос, позивач була переведена з посади радника у структурному підрозділі центрального апарату МЗС України на посаду консула Консульства України в Порту.
12.07.2024, 22.07.2024 та 01.08.2024 відповідач пропонував позивачу переведення на посади першого секретаря різних структурних підрозділів центрального апарату МЗС України.
Зазначає, що 22.07.2024 вона повідомила відповідача про відмову від першої пропозиції від 12.07.2024 про переведення, оскільки вважала, що їй була запропонована нерівнозначна посада.
Вказує, що позивач не відмовлялася від другої пропозиції про переведення, а у відповідь просила 25.07.2024 надати додаткову інформацію з метою прийняття рішення щодо другої пропозиції, а 31.07.2024 повідомила, що запропонована їй посада не є рівнозначною та просила надати в якості першої пропозиції нову рівнозначну посаду.
Зазначає, що не відмовлялася від третьої пропозиції про переведення, а у відповідь звернулася 06.08.2024 до відповідача з проханням надати інформацію, чи наявні в МЗС вакантні посади радника, зазначивши, що така інформація необхідна для прийняття рішення щодо третьої пропозиції. 
Вказує, що у період з 01.07.2024 по 15.08.2024, тобто у період, протягом якого відповідач пропонував посади дипломатичної служби в порядку, передбаченому частиною 4 статті 18 та частиною 5 статті 21 Закону України "Про дипломатичну службу", у структурних підрозділах МЗС згідно з чинним штатним розписом були наявні вакантні посади радника.
Водночас, зазначає, що відповідач взагалі не надає будь-яких пояснень того, чому позивачу не була запропонована посада радника, яка очевидно є рівнозначною посаді радника, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження.
Ухвалою суду від 13.11.2024, занесеною до протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №3626590, закрито підготовче судове засідання, перейдено до судового розгляду, призначено судове засідання на 26.11.2024 о 11:30 год.
Ухвалою суду від 26.11.2024 зупинено провадження у справі №500/5567/24 до набрання законної сили судовим рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у цій же справі №500/5567/24 (апеляційне провадження №А/857/26880/24).
Ухвалою суду від 13.02.2025 поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 13.02.2025 зупинено провадження у справі №500/5567/24 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі №500/5567/24 (касаційне провадження № К/990/1432/25).
Ухвалою суду від 02.04.2026 поновлено провадження у справі.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання від 28.04.2026, судове засідання 28.04.2026 о 10:30 год. не відбулося у зв`язку із технічними несправностями та неможливістю проведення засідання в режимі відеоконференцзвязку.
15.05.2026 до суду від позивачки надійшли додаткові пояснення (том 3, арк. справи 26-29), в яких що щодо відкликання позивача із довгострокового закордонного відрядження зазначено, що оскільки сам факт відкликання має значення як вихідна обставина для подальшої оцінки поведінки МЗС стосовно звільнення позивача та оскільки наказ від 14.08.2024 (про звільнення) є похідним від наказу від 29.04.2024 (про відкликання) й існує безпосередній причинно наслідковий зв`язок між цими наказами, то суд першої інстанції може та повинен розглянути та надати правову оцінку (правомірності або протиправності) відкликання позивача із довготермінового відрядження у контексті розгляду позовної вимоги позивача про протиправність та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від 14.08.2024 № 2269-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Щодо не пропонування позивачу рівнозначної посади після повернення з довготермінового відрядження зазначено, що позивач до направлення у довготермінове відрядження займала посаду радника Політичного директорату МЗС. Під час довготермінового відрядження вона займала посаду консула Консульства України в Порту.
Після відкликання та зарахування у розпорядження МЗС їй було запропоновано три посади першого секретаря. При цьому жодної посади радника (або рівнозначної посади) позивачу запропоновано не було. 
На переконання позивача, ця обставина має принципове значення, оскільки частина четверта статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу" передбачає гарантію надання посадовій особі після закінчення довготермінового відрядження посади в системі органів дипломатичної служби, рівнозначної тій, яку вона займала до направлення у довготермінове відрядження або під час такого відрядження.
Щодо неналежності трьох пропозицій МЗС як пропозицій рівнозначної посади зазначено, що усі три пропозиції, які МЗС направило позивачу після її зарахування у розпорядження, стосувалися посад першого секретаря. Перша пропозиція була направлена листом МЗС від 12.07.2024, друга листом МЗС від 22.07.2024, третя листом МЗС від 01.08.2024. Вказано, що позивач послідовно зазначала, що ці посади не є рівнозначними ні посаді радника, яку вона займала до направлення у довготермінове відрядження, ні посаді консула, яку вона займала під час такого відрядження.
Зазначено, що пропонування позивачу посад першого секретаря замість посад радника (тобто замість тієї посади, яку позивач обіймала до направлення у довгострокове закордонне відрядження) фактично означало погіршення її службового становища. Таке погіршення могло б бути правомірним лише за наявності належного обґрунтування, пов`язаного зі службовою необхідністю, професійною компетентністю, інтересами дипломатичної служби або об`єктивною відсутністю посад відповідного рівня.
Також зазначено, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач прямо та однозначно відмовилася від другої та третьої пропозиції МЗС.
Вказано, що позивач не відмовлялася від другої пропозиції про переведення від 22.07.2024, а у відповідь просила 25.07.2024 надати додаткову інформацію з метою прийняття рішення щодо другої пропозиції, а 31.07.2024 повідомила, що запропонована їй посада не є рівнозначною та просила надати в якості першої пропозиції нову рівнозначну посаду.
Зазначено, що позивач не відмовлялася від третьої пропозиції про переведення від 01.08.2024, а у відповідь звернулася 06.08.2024 до відповідача з проханням надати інформацію, чи наявні в МЗС вакантні посади радника, зазначивши, що така інформація необхідна позивачу для прийняття рішення щодо третьої пропозиції. 
Ці обставини, на переконання позивача, свідчать не про відмову позивача, а про її намагання з`ясувати, чи може МЗС запропонувати їй рівнозначну посаду, тобто посаду радника, наявність яких згодом (вже після звільнення позивача) було підтверджено самим МЗС.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила відмовити в їх задоволенні.
Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, встановив наступні обставини справи.
Згідно витягу з наказу Міністерства закордонних справ України від 30.09.2021 №2093-ос ОСОБА_1 переведено з посади радника відділу політичного планування головного управління аналізу та планування Політичного директорату з 12.10.2021 на посаду консула Консульства України в Порту. (том 1, арк. справи 12 зворот)
На підставі ст.18 Закону України "Про дипломатичну службу", плану ротації посадових осіб дипломатичної служби України у 2023 році, затвердженого наказом МЗС від 13.01.2023 №2/ДСК (зі змінами), листа КУ в Порту №61414/201-912-32883-ВН від 05.04.2024, згідно наказу Міністерства закордонних справ України від 29.04.2024 №1580-ос, ОСОБА_1 , консула Консульства України в Порту відкликано в Україну 01.07.2024 у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження. (том 1, арк. справи 13 зворот)
Відповідно до п.2 ч.1 ст.21 Закону України "Про дипломатичну службу", постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 №86 "Про умови оплати праці посадових осіб дипломатичної служби в органах служби", затвердженого наказом МЗС від 18.10.2018 №427 "Про затвердження порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.11.2018 за №1274/32726 (зі змінами), на підставі наказу Міністерства закордонних справ України від 11.07.2024 №2036/ос, ОСОБА_1 , консула Консульства України в Порту, зараховано у розпорядження МЗС з 12.07.2024 по 12.09.2024. (том.1, арк. справи 13)
Повідомленням від 12.07.2024 №201/19-910-95419 начальника Управління кадрового менеджменту Міністерства закордонних справ України, у відповідності до ч.5 ст.21 Закону України "Про дипломатичну службу" та розділу IV Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затвердженого наказом МЗС від 18.10.2018 №427 "Про затвердження порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби" (зі змінами) позивачці у якості першої пропозиції запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу аналітичного забезпечення та взаємодії з експертним середовищем Політичного департаменту МЗС.
Також зазначено прохання максимально оперативно, але не пізніше ніж через 10 днів після отримання цього повідомлення, інформувати УКМ МЗС про згоду, або відмову від пропозиції. (том 1, арк. справи 14) 
У відповідь на вказане повідомлення, позивач 22.07.2024 службовою запискою повідомила МЗС України (засобами електронної пошти) про відмову від пропозиції, у зв`язку із тим, що запропонована УКМ МЗС посада не є рівнозначною тій, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження (посада радника) або під час такого відрядження (посада консула у консульській установі України). (том 1, арк. справи 14 зворот)
Повідомленням від 22.07.2024 №201/19-910-99799 начальника Управління кадрового менеджменту Міністерства закордонних справ України, у відповідності до ч.5 ст.21 Закону України "Про дипломатичну службу" та розділу IV Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затвердженого наказом МЗС від 18.10.2018 №427 "Про затвердження порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби" (зі змінами) позивачці у якості другої пропозиції запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу секторального співробітництва Департаменту ЄС і НАТО МЗС.
Також зазначено прохання максимально оперативно, але не пізніше ніж через 10 днів після отримання цього повідомлення, інформувати УКМ МЗС про згоду, або відмову від пропозиції. (том 1, арк. справи 15)
31.07.2024 позивач повідомила МЗС України (засобами електронної пошти) своєю службовою запискою, що запропонована посада першого секретаря відділу секторального співробітництва Департаменту ЄС і НАТО МЗС так само як і посада першого секретаря відділу аналітичного забезпечення та взаємодії з експертним середовищем Політичного департаменту МЗС не є рівнозначною ні посаді, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження (радник відділу політичного планування головного управління аналізу та планування Політичного директорату МЗС), ні посаді, які позивач займала під час довготермінового відрядження (консул Консульства України в Порту). (том 1, арк справи 16)
Повідомленням від 01.08.2024 №201/19-910-104814 начальника Управління кадрового менеджменту Міністерства закордонних справ України, у відповідності до ч.5 ст.21 Закону України "Про дипломатичну службу" та розділу IV Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затвердженого наказом МЗС від 18.10.2018 №427 "Про затвердження порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби" (зі змінами) позивачці у якості третьої пропозиції запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу Центральної Америки та Карибського басейну третього територіального департаменту.
Також зазначено прохання максимально оперативно, але не пізніше ніж через 10 днів після отримання цього повідомлення, інформувати УКМ МЗС про згоду, або відмову від пропозиції. (том 1, арк. справи 16 зворот)
06.08.2024 позивач звернулася до МЗС України (засобами електронної пошти) зі своєю службовою запискою від 06.08.2024, в якій зазначила, що МЗС пропонує переведення виключно на посади першого секретаря, хоча до направлення у довготермінове відрядження позивач займала посаду радника Політичного департаменту МЗС.
Тому, з метою прийняття позивачем рішення щодо пропозиції МЗС від 01.08.2024, просила надати інформацію щодо наявності вакантних посад радників в Міністерстві закордонних справ України. (том 1, арк. справи 18 зворот)
На підставі ч.5 ст.21 Закону України "Про дипломатичну службу", п.4 ч.2 ст. 28 Закону України "Про дипломатичну службу", п.7 розділу IV Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затвердженого наказом МЗС від 18.10.2018 №427 "Про затвердження порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.11.2018 за №1274/32726 (зі змінами), наказу МЗС від 29.04.2024 №1580-ос "Про відкликання ОСОБА_1 ", акта про неповернення з довготермінового відрядження від 10.07.2024, службової записки УКМ від 11.07.2024 №201/07-901-65636-ВН, наказу МЗС від 11.07.2024 №2036/ос "Про зарахування у розпорядження МЗС Є.Б. Бордюк", листів МЗС від 11.07.2024 №201/19-910-94760, від 12.07.2024 №201/19-910-95419, від 22.07.2024 №201/19-910-99799, від 01.08.2024 №201/19-910-104814, наказом від 14.08.2024 №2269-ос Міністерства закордонних справ України ОСОБА_1 , яка зарахована у розпорядження МЗС на період з 12.07.2024 по 12.09.2024, звільнено з посади консула Консульсьва України в Порту 15.08.2024 через відмову від третьої поспіль пропозиції про переведення в органах дипломатичної служби після завершення довготермінового відрядження. (том 1, арк. справи 18)
Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить наступного. 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади та порядок організації дипломатичної служби як складової частини державної служби, а також особливості її проходження та правового статусу посадових осіб дипломатичної служби визначає Закон України "Про дипломатичну службу" від 07.06.2018 № 2449-VIII (далі - Закон № 2449-VIII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Дипломатична служба - це державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності посадових осіб дипломатичної служби, пов`язаній з реалізацією зовнішньої політики України, захистом національних інтересів України у сфері міжнародних відносин, а також прав та інтересів громадян і юридичних осіб України за кордоном (ст.1 Закону № 2449-VIII).
У відповідності до ст.2 Закону № 2449-VIII:
дипломатична посада - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця органу дипломатичної служби з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками з виконання дипломатичних або консульських функцій;
дипломатичний службовець - громадянин України, який займає дипломатичну посаду в органі дипломатичної служби, одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням дипломатичних або консульських функцій, а також дотримується принципів дипломатичної служби;
довготермінове відрядження - проходження дипломатичної служби посадовими особами дипломатичної служби на відповідних посадах у закордонних дипломатичних установах України у строки, передбачені цим Законом, з метою виконання дипломатичних або консульських функцій чи адміністративно-технічного забезпечення діяльності закордонних дипломатичних установ України, а також робота на посадах із виконання функцій з обслуговування в закордонних дипломатичних установах України;
посади дипломатичної служби - дипломатичні та адміністративні посади органів дипломатичної служби;
посадові особи дипломатичної служби - дипломатичні службовці та адміністративні службовці органів дипломатичної служби;
працівники дипломатичної служби - дипломатичні службовці, адміністративні службовці та працівники, які виконують функції з обслуговування;
рівнозначні посади дипломатичної служби - посади дипломатичної служби, що належать до однієї групи оплати праці;
ротація - планове заміщення посад дипломатичної служби в органах дипломатичної служби посадовими особами дипломатичної служби.
У позовній заяві позивач зазначає, що до 12.10.2021 вона працювала в МЗС на посаді радника Політичного директорату, а з 12.10.2021 була переведена на посаду консула Консульства України в Порту в Португальській Республіці. Наказом МЗС від 29.04.2024 № 1580-ос позивача було достроково відкликано в Україну з 01.07.2024 у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження. 
Проте обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що таке відкликання фактично відбулося достроково, раніше строку, який позивач обґрунтовано могла очікувати з урахуванням статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу". 
Зазначає, що МЗС не надало належного пояснення та правового обґрунтування, чому відкликання позивача з довготермінового відрядження не є достроковим, а також не обґрунтувало наявності законних підстав для такого скорочення строку її перебування у довготерміновому відрядженні. 
Щодо наведених обґрунтувань суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.3 ст. 17 Закону № 2449-VIII, регламентовано, що Порядок ротації посадових осіб дипломатичної служби визначається Міністерством закордонних справ України. 
Згідно з ч.1-3 ст.18 Закону № 2449-VIII, строк довготермінового відрядження працівників дипломатичної служби, як правило, становить до чотирьох років у державах з нормальними кліматичними умовами та стабільною безпековою ситуацією і до трьох років - у державах з важкими кліматичними умовами або складною безпековою ситуацією.
Працівники дипломатичної служби після закінчення довготермінового відрядження направляються у наступне довготермінове відрядження не раніше ніж через два, але не пізніше ніж через чотири роки.
Термін направлення працівників дипломатичної служби у наступне довготермінове відрядження може бути скорочений за рішенням Державного секретаря Міністерства закордонних справ України у зв`язку із службовою необхідністю направлення працівників дипломатичної служби у довготермінове відрядження до держав з важкими кліматичними умовами або складною безпековою ситуацією. Перелік таких держав встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства закордонних справ України.
Після закінчення строку довготермінового відрядження працівники дипломатичної служби відкликаються у порядку, встановленому законодавством. 
Поряд із цим, ст.19 Закону № 2449-VIII визначає підстави дострокового відкликання працівників дипломатичної служби з довготермінового відрядження.
Так, у відповідності до п.1-5 ч.1 вказаної статті, працівники дипломатичної служби, направлені у довготермінове відрядження, можуть бути достроково відкликані з відрядження у таких випадках: службова необхідність; скорочення чисельності або штату працівників відповідної закордонної дипломатичної установи України; істотне погіршення стану здоров`я, що унеможливлює подальше перебування у довготерміновому відрядженні; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків; вчинення працівником дипломатичної служби або членами його сім`ї дій, що можуть призвести до негативних наслідків, у тому числі для іміджу України за кордоном, при подальшому перебуванні відповідного працівника дипломатичної служби у довготерміновому відрядженні.
Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача вказує на те, що відкликання позивачки з довготермінового відрядження не є достроковим, а здійснене на підставі статті 18 Закону № 2449-VIII та у відповідності до норм Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби, затверджений наказом МЗС від 18.10.2018 № 427, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.11.2018 за № 1274/32726 (далі - Порядок № 427), який визначає основні організаційні засади та процедуру здійснення ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби.
Так, згідно з положеннями пункту 1 розділу І Порядку № 427 (тут і далі, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ротація посадових осіб здійснюється з метою підвищення ефективності їхньої професійної діяльності та з урахуванням інтересів дипломатичної служби. Ротація здійснюється шляхом планового заміщення посад для належного кадрового забезпечення органів дипломатичної служби, ефективного використання людських ресурсів, забезпечення плановості службової кар`єри та просування по службі.
Відповідно до п.3 Порядку №427 підбір кандидатів для проведення ротації здійснюється на принципах змагальності з урахуванням службової необхідності, відповідного рівня професійної компетентності, особистих якостей, досвіду роботи і результатів оцінювання службової діяльності.
Згідно з п. 5 розділу І Порядку № 427, рішення про переведення посадової особи на посаду в органах дипломатичної служби у порядку ротації, а також про направлення та відкликання у/із відрядження до/із секретаріатів міжнародних організацій та представництв міжнародних організацій в інших країнах приймається Державним секретарем МЗС. 
Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку № 427, призначення, переведення на посади дипломатичної служби в органах дипломатичної служби посадових осіб здійснюється на підставі Плану ротації на визначений рік, що затверджується наказом МЗС за підписом Державного секретаря МЗС (далі План ротації). 
План ротації складається з двох частин: 
1) План ротації ЗДУ, який складається з графіка відкликання посадових осіб та списку посадових осіб дипломатичної служби, які направляються у довготермінове відрядження до ЗДУ; 
2) План ротації апарату МЗС та представництв МЗС на території України. Процедурні питання щодо підготовки та затвердження Плану ротації визначено розділом ІІ Порядку № 427.
Визначення кандидатів з числа дипломатичних службовців, які обіймають посади в апараті МЗС або представництвах МЗС на території України, і заміщення посад у секретаріатах міжнародних організацій та представництвах міжнародних організацій в інших країнах здійснюється на підставі Плану заміщення посад у секретаріатах міжнародних організацій та представництвах міжнародних організацій в інших країнах на відповідний рік (далі - План ротації МО).
План ротації МО включає графік відкликання дипломатичних службовців та список дипломатичних службовців, які направляються у відрядження до секретаріатів міжнародних організацій та представництв міжнародних організацій в інших країнах.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 427, направлення та відкликання посадових осіб до/із ЗДУ здійснюються відповідно до Плану ротації ЗДУ в межах визначеного календарного року. 
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 427, підготовка Плану ротації ЗДУ здійснюється службою управління персоналом МЗС за такими етапами:
1) визначення переліку посад ЗДУ, що підлягають заміщенню в наступному році;
2) формування проекту Плану ротації ЗДУ;
3) затвердження Плану ротації ЗДУ. 
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 427 визначення переліку посад ЗДУ, що підлягають заміщенню в наступному році, здійснюється за такими етапами:
1) формування списку посадових осіб, які підлягають ротації в наступному році, надсилання його до ЗДУ та узагальнення пропозицій щодо термінів їхнього відкликання;
2) затвердження Державним секретарем МЗС графіка відкликання посадових осіб та його доведення до ЗДУ;
3) ознайомлення посадових осіб, які підлягають відкликанню в наступному році, під підпис;
4) коригування проектів штатних розписів ЗДУ на наступний рік з урахуванням пропозицій їхніх керівників та типових штатних розписів ЗДУ;
5) затвердження Державним секретарем МЗС переліку посад ЗДУ, які підлягають заміщенню у наступному році (далі - перелік посад ЗДУ);
6) ознайомлення посадових осіб із переліком посад ЗДУ та терміном подання заяв;
7) доведення до інших державних органів, зазначених у частині першій статті 23 Закону, витягів з переліку посад ЗДУ в частині, що їх стосується.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 427 формування проекту Плану ротації ЗДУ здійснюється за такими етапами:
1) подання посадовими особами заяв на ім`я Державного секретаря МЗС до служби управління персоналом МЗС з дотриманням вимог частини другої статті 18 Закону, а також внесення керівниками ЗДУ пропозицій щодо кандидатур на заміщення посад, що вивільняються в ЗДУ. Посадова особа подає заяву на заміщення не більше трьох посад, що вивільняються в ЗДУ, при цьому, як мінімум, одна з посад обов`язково має бути в ЗДУ, що розташована у державі Азії, Африки або Латинської Америки ;
2) опрацювання службою управління персоналом МЗС заяв кандидатів на заміщення посад та пропозицій керівників ЗДУ щодо кандидатур на заміщення посад, що вивільняються в ЗДУ;
3) оцінювання кандидатів керівниками відповідних ЗДУ;
4) формування рейтингового списку кандидатів;
5) розгляд кандидатур Конкурсною комісією МЗС та внесення рекомендацій Державному секретареві МЗС.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 427 затвердження Плану ротації ЗДУ на наступний рік відбувається шляхом видання наказу МЗС за підписом Державного секретаря МЗС не пізніше 01 грудня року, що передує року ротації.
Згідно з пунктом 8 розділу ІІ Порядку №427 інформування посадових осіб, які направляються у довготермінове відрядження до ЗДУ, про їх включення/виключення до/з Плану ротації ЗДУ здійснюється службою управління персоналом МЗС шляхом надсилання відповідного повідомлення на їхні службові електронні адреси. 
Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку № 427 рішення про внесення змін та доповнень до Плану ротації ЗДУ в межах визначеного календарного року оформлюється наказом МЗС за підписом Державного секретаря МЗС.
Як встановлено судом, державним секретарем МЗС було прийнято рішення про внесення змін до Плану ротації ЗДУ на 2024 рік, які було затверджено наказом МЗС від 29.03.2024 №31-дск.
У відповідності з цими змінами, УКМ МЗС підготувало пропозиції до Графіка відкликання посадових осіб дипломатичної служби, які підлягають ротації у 2024 році (далі - Графік), і внесло такі пропозиції на розгляд Державному секретарю МЗС службовою запискою від 04.04.2024 № 201/07-901-32114-ВН. (том 1, арк. справи 124-125) 
Листом МЗС за підписом начальника УКМ МЗС від 08.04.2024 №201/61414-910-33127-ВН було поінформовано Консульство України в Порту про затвердження наказом МЗС від 29.03.2024 №31-дск змін до Плану ротації ЗДУ на 2024 рік та про затвердження Державним секретарем МЗС змін до Графіка. 
Оскільки згадані зміни стосувалися відкликання позивачки (термін відкликання було визначено на липень 2024), то УКМ МЗС також звернулося з проханням щодо ознайомлення ОСОБА_1 з Витягом Графіка та просило надіслати до УКМ МЗС підписану і відскановану версію Витягу. (том 1, арк. справи 126-127)
10.05.2024 ОСОБА_1 ознайомилась під підпис з Витягом з Графіка і наказом МЗС про її відкликання, відсканована копія Витягу Графіка була надіслана до УКМ МЗС листом Консульства від 10.05.2024 № 61414/201-912-44706-ВН. (том 1, арк. справи 130-132)
Підсумовуючи наведене слід зазначити, що Порядком №427 передбачено повноваження Державного секретаря МЗС приймати рішення про внесення змін та доповнень до Плану ротації ЗДУ.
При цьому, згідно з ч.1 ст.18 Закону №2449-VIII, строк довготермінового відрядження працівників дипломатичної служби становить до чотирьох років. Вказана норма визначає максимальний граничний строк перебування у довготерміновому відрядженні, а не мінімальний чи визначальний, як вважає позивач.
Також слід зазначити, наказом від 30.09.2021 №2093-ос позивача переведено у довготермінове відрядження на посаду консула Консульства України в Порту без визначення конкретного строку відрядження. 
Таким чином, на переконання суду, відкликання позивачки з довготермінового відрядження відбулось у відповідності до норм законодавства та з урахуванням інтересів дипломатичної служби.
У відповідності до ч.1 ст.21 Закону № 2449-VIII, посадові особи дипломатичної служби можуть бути зараховані у розпорядження Міністерства закордонних справ України у таких випадках:
1) перед направленням у довготермінове відрядження - на строк до двох місяців для відповідної професійної підготовки до відрядження;
2) після завершення довготермінового відрядження - на строк до шести місяців, включаючи період перебування у щорічній відпустці, якщо в рамках ротації посадовій особі дипломатичної служби (крім осіб, призначених за контрактом про проходження дипломатичної служби) не визначено посади в Міністерстві закордонних справ України або Представництві Міністерства закордонних справ України на території України для подальшого проходження дипломатичної служби.
Згідно з ч.2 ст.21 Закону № 2449-VIII Посадова особа дипломатичної служби, яка зарахована у розпорядження Міністерства закордонних справ України відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, продовжує перебування на дипломатичній службі та направляється до структурного підрозділу Міністерства закордонних справ України або до Представництва Міністерства закордонних справ України на території України, в якому вона працювала до направлення у довготермінове відрядження, та виконує доручення їх керівників.
Окрім того, суд зазначає, що відповідно до статті 21 Закону № 2449-VIII та пункту 1 розділу VI Порядку № 427, посадові особи дипломатичної служби можуть бути зараховані у розпорядження Міністерства закордонних справ України у таких випадках:
1) перед направленням у довготермінове відрядження - на строк до двох місяців для відповідної професійної підготовки до відрядження; 
2) після завершення довготермінового відрядження - на строк до шести місяців, включаючи період перебування у щорічній відпустці, якщо в рамках ротації посадовій особі дипломатичної служби (крім осіб, призначених за контрактом про проходження дипломатичної служби) не визначено посади в Міністерстві закордонних справ України або Представництві Міністерства закордонних справ України на території України для подальшого проходження дипломатичної служби. 
Згідно з пунктом 1 розділу VI Порядку № 427, служба управлінням персоналом, керуючись статтею 21 Закону, вносить Державному секретарю МЗС пропозиції про зарахування посадових осіб у розпорядження МЗС. 
Службовою запискою від 11.07.2024 № 201/07-901-65636-ВН УКМ МЗС внесло пропозицію Державному секретарю МЗС про зарахування ОСОБА_1 з 12.07.2024 у розпорядження МЗС. 
З урахуванням зазначеного і відповідно до вимог розділу VI Порядку № 427 ОСОБА_1 була зарахована у розпорядження МЗС з 12 липня 2024 року по 12 вересня 2024 року на підставі наказу МЗС від 11.07.2024 № 2036/ос. 
Доказів оскарження вказаного наказу, визнання його протиправним та його скасування, в ході розгляду справи суду не надано та судом не здобуто.
Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що одним із ключових питань у цій справі є те, чи були позивачу після повернення з довготермінового відрядження запропоновані посади, які можна вважати рівнозначними у розумінні Закону України "Про дипломатичну службу" та Порядку ротації. 
Зазначає, що позивач до направлення у довготермінове відрядження займала посаду радника Політичного директорату МЗС. Під час довготермінового відрядження вона займала посаду консула Консульства України в Порту. Після відкликання та зарахування у розпорядження МЗС їй було запропоновано три посади першого секретаря. При цьому жодної посади радника (або рівнозначної посади) позивачу запропоновано не було. 
На переконання позивачки, ця обставина має принципове значення, оскільки частина четверта статті 18 Закону України "Про дипломатичну службу" передбачає гарантію надання посадовій особі після закінчення довготермінового відрядження посади в системі органів дипломатичної служби, рівнозначної тій, яку вона займала до направлення у довготермінове відрядження або під час такого відрядження. 
Позивач вважає, що відповідач повинен був запропонувати їй посаду радника дипломатичної служби.
Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача вказує, що позивачка під час довготермінового відрядження займала посаду консула Консульства України в Порту, яка відноситься до категорії "В", а тому, запропоновані посади першого секретаря (категорія "В") є рівнозначними тій, яку вона займала під час відрядження. Крім цього, посада консула в Консульстві України в Порту має класифікаційний код "2-VIII-1.2" з посадовим окладом 17270 грн, при цьому посади першого секретаря, які пропонувались позивачці були з посадовим окладом 22451 грн, що є вищим, чим той який був визначений під час її перебування в довготерміновому відрядженні на посаді консула Консульства України в Порту, що підтверджується штатними розписами апарату Міністерства закордонних справ України на 2024 рік та довідками МЗС від 22.10.2024 № 212/17-927-134 та № 212/17-927-135. (том 1, арк. справи 183-226) 
Оскільки позивач відмовилась від запропонованих посад, то відповідач вважає, що її звільнення відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства.
Також представник відповідача зазначила, що посада радника дипломатичної служби, згідно Переліку посад державної служби Постанови №15, відноситься до категорії "Б" та підкатегорії "Б1" (посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів), а отже є вищою та відноситься до керівних посад.
Щодо наведеного суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України "Про дипломатичну службу" після закінчення довготермінового відрядження посадовим особам дипломатичної служби (крім осіб, призначених за контрактом про проходження дипломатичної служби) у порядку ротації надається посада в системі органів дипломатичної служби, рівнозначна тій, яку зазначена посадова особа займала до направлення у довготермінове відрядження або під час такого відрядження.
Відповідно до п.7 розділу VI Порядку № 427 служба управління персоналом МЗС не пізніше ніж за десять днів до закінчення строку перебування у розпорядженні МЗС пропонує такій особі посаду в апараті МЗС або представництві МЗС на території України, рівнозначну тій, яку посадова особа займала до направлення у довготермінове відрядження або під час такого відрядження.
З аналізу вказаних норм Закону та Порядку висновується, що у МЗС України наявний обов`язок після закінчення довготермінового відрядження надати посадовій особі дипломатичної служби у порядку ротації посаду в системі органів дипломатичної служби.
При цьому, сполучник "або", зазначений в ч.4 ст.18 Закону України "Про дипломатичну службу", встановлює альтернативу для роботодавця при наданні пропозиції посади, а саме, така посада має бути:
- рівнозначна тій, яку зазначена посадова особа займала до направлення у довготермінове відрядження або;
- рівнозначна тій, яку зазначена посадова особа займала під час такого відрядження.
Тобто, якщо в законі є перелік того, що необхідно зробити, і між вимогами стоїть «або», це означає, що достатньо виконати будь-яку одну дію (вимогу) з переліку для виконання норми закону.
Відповідно до п.7 розділу VI Порядку № 427 посадова особа має у десятиденний строк повідомити про свою згоду або відмову від внесеної пропозиції. У разі відмови чи ненадання позиції посадова особа вважається такою, що відмовилася від третьої поспіль пропозиції про переведення в органах дипломатичної служби після завершення довготермінового відрядження, та звільняється у порядку, встановленому пунктом 4 частини другої статті 28 Закону.
Суд зауважує, що згідно пункту 12 частини першої статті 2 Закону № 2449-VIII рівнозначні посади дипломатичної служби - посади дипломатичної служби, що належать до однієї групи оплати праці. 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" (далі - Постанова № 15, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені цією Постановою, не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби; для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений цією Постановою, згідно з Постановою КМ № 1409 від 29.12.2023.
Для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади під час переведення державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя на інші посади державної служби, застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений цією Постановою, згідно з Постановою КМ № 794 від 05.07.2024 - застосовується з 1 січня 2024 року.
Як зазначалося вище, згідно витягу з наказу Міністерства закордонних справ України від 30.09.2021 №2093-ос ОСОБА_1 переведено з посади радника відділу політичного планування головного управління аналізу та планування Політичного директорату з 12.10.2021 на посаду консула Консульства України в Порту. (том 1, арк. справи 12 зворот)
В подальшому, ОСОБА_1 , консула Консульства України в Порту, відкликано в Україну 01.07.2024 у зв`язку із закінченням довготермінового відрядження. (том 1, арк. справи 13 зворот)
На підставі наказу Міністерства закордонних справ України від 11.07.2024 №2036/ос, ОСОБА_1 , консула Консульства України в Порту, зараховано у розпорядження МЗС з 12.07.2024 по 12.09.2024. (том.1, арк. справи 13)
Позивачці у якості першої пропозиції запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу аналітичного забезпечення та взаємодії з експертним середовищем Політичного департаменту МЗС.
Позивач відмовилася від пропозиції, у зв`язку із тим, що запропонована посада не є рівнозначною тій, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження. (том 1, арк. справи 14 зворот)
У якості другої пропозиції позивачці запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу секторального співробітництва Департаменту ЄС і НАТО МЗС.
У якості третьої пропозиції позивачці запропоновано переведення на посаду першого секретаря відділу Центральної Америки та Карибського басейну третього територіального департаменту.
Проте, позивач зазначила, що запропонована посада першого секретаря відділу секторального співробітництва Департаменту ЄС і НАТО МЗС так само як і посада першого секретаря відділу аналітичного забезпечення та взаємодії з експертним середовищем Політичного департаменту МЗС не є рівнозначною ні посаді, яку позивач займала до направлення у довготермінове відрядження (радник відділу політичного планування головного управління аналізу та планування Політичного директорату МЗС), ні посаді, які позивач займала під час довготермінового відрядження (консул Консульства України в Порту). (том 1, арк справи 16)
Окрім того, 06.08.2024 позивач звернулася до МЗС України (засобами електронної пошти) зі своєю службовою запискою від 06.08.2024, в якій зазначила, що МЗС пропонує переведення виключно на посади першого секретаря, хоча до направлення у довготермінове відрядження позивач займала посаду радника Політичного департаменту МЗС. (том 1, арк. справи 18 зворот)
З даного приводу слід зазначити, що відповідно до затвердженого Переліку посад державної служби Постанови № 15, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, посада консул у консульській установі України є категорією "В", підкатегорією "В1", аналогічною за категорією та підкатегорією є й посада першого секретаря, яка відповідно пропонувалась позивачці. 
Також, постановою №1409, з метою упорядкування умов оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінетом Міністрів України затверджено, схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році, а також перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад. 
Згідно Переліку типових посад державної служби в межах рівнів посад Постанови № 1409, посада радника дипломатичної служби відноситься до категорії посади "Б", при цьому рівень посади "V" та "VI" (п`ятий та шостий) керівні рівні, в той час як посада консула у консульській установі України, яку позивачка обіймала перебуваючи в довготерміновому відрядженні, відноситься до категорії посади "В", рівень посади "VII" та "VIII" (вищий та середній) фахових рівень, до цієї ж категорії відноситься й посада першого секретаря, яка пропонувалась позивачці. 
До того ж, відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році, посада консула в Консульстві України в Порту має класифікаційний код "2-VIII-1.2" з посадовим окладом 17270 грн, при цьому посади першого секретаря, які пропонувались позивачці були з посадовим окладом 22451 грн, що є вищим, чим той який був визначений під час її перебування в довготерміновому відрядженні на посаді консула Консульства України в Порту, що підтверджується штатними розписами апарату Міністерства закордонних справ України на 2024 рік та довідками МЗС від 22.10.2024 № 212/17-927-134 та № 212/17-927-135. (том 1, арк. справи 183-226) 
Щодо покликань позивача на те, що під час перебування на посаді консула Консульства України в Порту їй додатково виплачувались компенсаційні виплати в іноземній валюті та оплати інших витрат працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження до закордонних дипломатичних установ, слід зазначити, що такі вплати пов`язані із перебуванням її у довготерміновому відрядженні та не нараховуються (не враховуються) при заміщенні посад в апараті МЗС або представництві МЗС на території України.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка у відрядженні обіймала посаду, яка відноситься до категорії "В", відповідачем виконано обов`язок встановлений ч.4 ст.18 Закону України "Про дипломатичну службу" та запропоновано їй у порядку ротації посаду першого секретаря в системі органів дипломатичної служби, яка рівнозначна тій, яку вона займала під час довготермінового відрядження. 
Суд не заперечує того, що відповідач вправі був запропонувати позивачу посаду радника дипломатичної служби, однак, як уже зазначено судом, ч.4 ст.18 Закону України "Про дипломатичну службу" передбачає альтернативу у пропозиції посад.
При цьому, як зазначено відповідачем у заявах по суті справи, під час пропозиції позивачу посад відповідачем враховувались інтереси дипломатичної служби, а також те, що позивач на виконання наказу не прибула до МЗС після довготермінового відрядження, крім цього, до неї у 2023-2024 роках було застосовано два дисциплінарні стягнення у вигляді догани. 
Щодо покликань позивачки на те, вона не відмовлялася від третьої пропозиції, а лише повідомила про те, що МЗС пропонує переведення виключно на посади першого секретаря, хоча до направлення у довготермінове відрядження позивач займала посаду радника Політичного департаменту МЗС, тому, з метою прийняття позивачем рішення щодо пропозиції МЗС від 01.08.2024, просила надати інформацію щодо наявності вакантних посад радників в Міністерстві закордонних справ України, то суд зауважує, що п.7 розділу VI Порядку № 427 чітко передбачено, що посадова особа має у десятиденний строк повідомити про свою згоду або відмову від внесеної пропозиції. У разі ж відмови чи ненадання позиції посадова особа вважається такою, що відмовилася від третьої поспіль пропозиції про переведення в органах дипломатичної служби після завершення довготермінового відрядження, та звільняється у порядку, встановленому пунктом 4 частини другої статті 28 Закону.
Отже позивач зобов`язана була повідомити про свою згоду або відмову від внесеної пропозиції, у протилежному випадку (ненадання конкретної позиції) остання вважається такою, що відмовилася від третьої поспіль пропозиції.
При цьому суд зауважує, що нормами Порядку № 427 не передбачено збільшення терміну розгляду працівником пропозиції про переведення для надання згоди або відмови у зв`язку з бажанням отримати додаткові відомості стосовно запропонованих посад або інших посад в апараті МЗС/представництвах МЗС на території України.
Тому суд не вбачає протиправності у тому, що вказана відповідь позивачки розглядається/вважається відповідачем відмовою від запропонованої посади, у розумінні норм Закону № 2449-VIII та Порядку № 427.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від14.08.2024 №2269-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлення позивача на посаді.

У зв`язку з цим, не підлягають задоволенню інші позовні вимоги які є похідними.
Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Міністерство закордонних справ України (місцезнаходження: пл. Михайлівська, 1, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 00026620). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.