Провадження 2/557/779/2026
Справа 557/526/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року  с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
судді Оленич Ю.В.,
секретар судового засідання Гуменюк Н.П.,
номер справи 557/526/26,
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Гоща цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 120/73317045 у розмірі 33 200,00 грн та судових витрат, які складаються з 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Позовна заява мотивована тим, що 12.02.2022 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 120/73317045, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 4 000,00 грн на строк 365 днів, зі сплатою комісії за видачу кредиту у фіксованому розмірі 1120,00 грн, яка нараховується за перший період користування кредитом, за який не нараховуються проценти.
Відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Партнер Фінанс» належним чином не виконав, внаслідок чого допустив істотні порушення умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
28.12.2023 між ТОВ «Партнер Фінанс» і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), було укладено договір факторингу № 01.02-91/23, відповідно до умов якого ТОВ «Партнер Фінанс» передало (відступило) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» прийняло належні ТОВ «Партнер Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед первісним кредитором за договором № 120/73317045 від 12.02.2022.
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 120/73317045 від 12.02.2022, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подання позовної заяви складає 33 200,00 грн, з них: заборгованість за основним боргом – 4000,00 грн; заборгованість за відсотками – 28 080,00 грн; заборгованість за комісією - 1120,00 грн.
У зв`язку із порушенням позичальником умов договору, станом на день подачі позовної заяви несплачена заборгованість складає 33 200,00 грн, відтак позивач змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення зазначеної вище заборгованості та понесених судових витрат.
22 червня 2026 року представник відповідача Мунтяну І.І. подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи таку позицію відповідача, представник покликається на неправомірність нарахування комісії в розмірі 1 120,00 грн, яка передбачена п. 1.5. Кредитного договору №120/73317045 від 12.02.2022, що нараховується за надання кредитних коштів та є обов`язком банку чи іншої фінансової установи, яка надає кредит, а також невірне нарахування заборгованості по процентам. Представник зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу з 12.03.2022, а тому має право на пільгу, передбачену ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з цієї дати, у зв`язку з чим заборгованість має бути розрахована наступним чином: 4 000 х 2% х 14 = 1 120 грн (4 000 – тіло кредиту, 2% - відсоткова ставка, передбачена а. 2.1 Договору, 14 – строк нарахування відсотків). Тому, на переконання представника, вимоги щодо стягнення 28 080 грн заборгованості за процентами не можуть бути задоволені в повному обсязі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у поданому клопотанні просила розгляд справи проводити у її відсутності.
Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення розгляду справи суду, не подали.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Процесуальні дії у справі
07.04.2026 - відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
05.05.2026 - постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення та ухвалено рішення.
03.06.2026 - прийнята заява про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання по розгляду заяви.
11.06.2026 - скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду.
Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини
12.02.2022 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 120/73317045, згідно з яким позичальнику надано кредит шляхом передачі готівкових коштів в день укладення договору (підпункт 3.1. договору), у сумі 4 000,00 грн (підпункт 1.2. договору), строк на який надається кредит – 365 днів (підпункт 1.4 договору), зі сплатою процентів за договором за фіксованою ставкою 730 % процентів річних, тобто 2% від суми кредиту за кожен день користування в межах строку, передбаченого п. 1.4 та п. 2.2 Договору у порядку, розмірі та строки встановлені у графіку платежів, що у загальному розмірі становить 28 080,00 грн (підпункт 2.1 договору).
Комісія за видачу кредиту складає 28,00 % від суми кредиту, що становить 1120,00 грн, підлягає сплаті у строк передбачений графіком платежів (підпункт 1.5 договору).
Нарахування процентів на суму крадиту посинається з 15-го дня користування кредитом, що визначено у підпункті 2.2 договору.
Відповідно до підпункту 3.2 кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він отримав від позикодавця всю інформацію про порядок і строки повернення кредиту у повному обсязі до підписання цього договору.
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «Партнер Фінанс», яка згідно розрахунку становить 33 200,00 грн, з них: заборгованість за основним боргом – 4000,00 грн; заборгованість за відсотками – 28 080,00 грн; заборгованість за комісією - 1120,00 грн.
Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 вирішено змінити найменування товариства, а саме: з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС».
28.12.2023 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу № 01.02-91/23, відповідно до умов якого ТОВ «Партнер Фінанс» передало (відступило) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «Партнер Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
У пункті 2.1 договору факторингу визначено, що у відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором.
Пункт 2.2. договору визначає, що загальний розмір заборгованостей складає 1203463576,49 грн згідно з реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документа.
Реєстр боржників на паперовому носії (з основною інформацією за Кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору. Реєстр боржників у формі електронного документа передається клієнтом фактору на електронному носії (з додатковою інформацією за кредитними договорами) і повинен повністю відповідати реєстру боржників на паперовому носії, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у реєстрі боржників на паперовому носії та реєстру боржників на електронному носії, перевагу має інформація реєстру боржників на паперовому носії (пункт 2.3. договору).
Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами реєстру боржників та виконання фактором умов пунктів 4.1 4.4 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами (відповідно до реєстру боржників). Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.
Згідно платіжної інструкції № 9408 від 29.12.2023 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» сплатило на користь ТОВ «Партнер Фінанс» кошти згідно договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023.
Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі загальної суми – 33 200,00 грн, з них: заборгованість за основним боргом – 4000,00 грн; заборгованість за відсотками – 28080,00 грн; заборгованість за комісією - 1120,00 грн.
Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення такої заборгованості.
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.
Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та відповідачем не спростовано факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Партнер Фінанс» до позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором № 120/73317045 від 12.02.2022, що укладений між ТОВ «Партнер Фінанс» та 
ОСОБА_1 тосовно стягнення заборгованості за кредитними договором.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом установлено, що відповідач на підставі кредитного догоорур № 120/73317045 від 12.02.2022 отримав від ТОВ «Партнер Фінанс» кредит в сумі 4 000,00 грн на строк 365 днів зі сплатою процентів, які нараховуються, починаючи з 15 дня користування кредитом, за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та сплатою комісії за вдачу кредиту, що становить 1 120,00 грн.
Таким чином, ТОВ «Партнер Фінанс» свої зобов`язання за договором № 120/73317045 від 12.02.2022 виконало в повному обсязі, натомість відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.
У подальшому позивач набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 120/73317045 від 12.02.2022, укладеним між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 .
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості така визначена останнім у загальному розмірі 33 200,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками – 28 080,00 грн; заборгованість за комісією – 1 120,00 грн.
Однак, з вказаним розміром заборгованості суд не може погодитись, виходячи з наступного.
Стороною відповідача надано копії військового квитка серії НОМЕР_1 від 26 березня 2022 року, посвідчення УБД серії НОМЕР_2 від 23 серпня 2023 року, довідки від 04 січня 2026 року № 1848/7/11/убд, довідки від 28 травня 2026 року № 1848/13988, з яких установлено, що ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України по мобілізації та 12.03.2022 зарахований до списків в/ч НОМЕР_3 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Луганській, Донецькій, Сумській та Харківській областях, та з 23 серпня 2023 року отримав посвідчення учасника бойових дій і на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації. 
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15, від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц, від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі № 591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі № 336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21.
Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.
Таким чином, у період виконання умов договору № 120/73317045 від 12.02.2022, а також станом на час розгляду справи, відповідач має статус військовослужбовця, під час дії особливого періоду брав участь в антитерористичній операції, в тому числі на території Донецької та Луганської областей та у нього наявний статусу учасника бойових дій, що дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, починаючи з 12.03.2022.
Отже, вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами підлягає задоволенню частково в сумі 1 120,00 грн, виходячи з розрахунку процентів лише за період з 26.02.2022 по 11.03.2022 включно (4000 (тіло кредиту) х 2% (проценти за договором) х 14 (кількість днів) = 1 120). 
При цьому, зважаючи на те, що доказів повернення отриманих у позику коштів станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заборгованості за тілом кредиту, суд прийшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 4 000,00 грн.
До стягнення з відповідача, на переконання суду, підлягає також заборгованість по комісії в розмірі 1 120,00 грн.
При цьому, суд критично відноситься до заперечень представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з останнього комісії в розмірі 1 120,00 грн, оскільки така визначена умовами договору, зокрема у підпункті 1.5 договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за видачу кредиту» до загальних витрат за кредитним договором.
За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за договором № 120/73317045 від 12.02.2022 в загальному розмірі 6 240,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 4000,00 грн; заборгованість за процентами – 1 120,00 грн; заборгованість за комісією - 1120,00 грн.
Розподіл судових витрат
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 500,26 грн (3 328 х 0,8 = 2 662,40, 6 240 х 100 : 33 200 = 18,79%, 2 662,40 х 18,79% = 3 130,89 грн).
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 120/73317045 від 12.02.2022 в розмірі 6 240 гривень 00 копійок та 500 гривень 26 копійок судового збору, а всього 6 740 (шість тисяч сімсот сорок) гривень 26 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
-позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 04070, м. Київ, Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ 37616221;
-відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Суддя Оленич Ю.В.