СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/26100/25
пр. № 2/759/3635/26

18 травня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Т.М.М.» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:
Описова частина 
Зміст заявлених позовних вимог
У жовтні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Т.М.М.» про захист прав споживачів.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов подано щодо рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023 від 03.02.2023, наданого відповідачем ФІРМОЮ «Т.М.М.», у якому, на думку позивача, неправомірно та незаконно зазначено фальшиві суми боргу у графах «Борг на початок поточного періоду» (72 522,36) та «Борг на кінець періоду» (74 479,47).
ОСОБА_1 зазначає, що вказані суми заборгованості, сформовані на підставі тарифу (ціни), який судом у справі №759/16175/25, пр. №2/759/7050/25 визнано протиправним, незаконним та таким, що не погоджений письмово із споживачем. 
Між сторонами діє Договір № 95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 та Додаткова угода №1 від 11.06.2014, якою письмово погоджено тариф у розмірі 3,50 грн/кв.м. Відповідачем був наданий рахунок, у якому протиправно і незаконно зазначено суми «Боргу» у графах «Борг на початок поточного періоду» та «Борг на кінець періоду». Позивач вважає, що ці суми заборгованості обчислені виходячи з тарифу, який відповідач застосував односторонньо та який сторони не погодили письмово, що підтверджується вказаними преюдиційними рішеннями судів. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28.10.2025 у справі № 759/16175/25 (пр. № 2/759/7050/25) встановлено: «Підняття оплати за послугу з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) було проведене відповідачем ТОВ фірма «Т.М.М.» з порушенням п. 3.5, 7.5, 7.6 договору та п. 3 додаткової угоди №1 до договору №95ж/Ч2-13, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», без укладення додаткової угоди, тобто в порушення умов укладених договорів». Суд визнав дії відповідача протиправними та незаконними, а також зобов`язав надати новий рахунок з єдиним письмово погодженим сторонами тарифом 3,50 грн/кв.м.
Вважає, що визнано протиправність та незаконність самого тарифу, що був підставою для формування вказаного рахунку. Тому всі похідні нарахування, у тому числі у графах «Борг», є протиправними та незаконними.
На підставі викладеного позивач просить суд: 
1) Визнати протиправними та незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Т.М.М.», що виявились у нарахуванні та відображенні і наданні рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023 від 03.02.2023 із зазначенням сум «заборгованості», сформованих на підставі непогодженого письмово тарифу (ціни) у графах «Борг на початок поточного періоду» (72 522,36) та «Борг на кінець періоду» (74 479,47), як такими, що здійснено в порушення п.п. 3.5, 7.5, 7.6 Договору та п. п. 3 Додаткової угоди №1 до договору № 95ж/Ч2-13, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»;
2) Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Т.М.М.» протягом 13 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести зміни до рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023 від 03.02.2023 шляхом вилучення (виключення, анулювання) зазначених неправомірно-протиправно та незаконно сформованих сум «Боргу», нарахованих за непогодженим письмово тарифом (ціною) у вказаних графах «Борг на початок поточного періоду» та «Борг на кінець періоду» та надати виправлений (скоригований) рахунок;
3) Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Т.М.М.» не передавати інформацію про зазначені суми неправомірно-протиправно та незаконно сформованих сум «Боргу», нарахованих за непогодженим письмово тарифом (ціною) у вказаних графах «Борг на початок поточного періоду» та «Борг на кінець періоду» (або вимоги щодо них) будь-яким третім особам.
Рух справи у суді
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Позиція учасників справи 
21.11.2025 від представника відповідача - Соколової О.П. засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача звернула увагу, що рішення у справі №759/16175/25, на яке посилається позивач у поданому позові, не набрало законної сили, оскільки 18.11.2025 до суду апеляційної інстанції було подано апеляційну скаргу. Зазначила також, що рішення суду у справі №759/16175/25 було ухвалено по рахунку №2Чаад_кв.095/1.2023. Вказала, що власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, забезпечувати його схоронність, вживати всіх необхідних заходів по утриманню та експлуатації свого майна, сплачувати отримані ним послуги у повному обсязі. Крім того, зазначила, що відповідно до положень п. 1.2 Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 - Виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку №1 до цього договору, за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Так, відповідно до фактичних витрат, що відповідають положенням пунктів 1.2, 3.3 Договору №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014, Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ було нараховано позивачу вартість послуг, наданих на підставі Договору за період з 01.01.2023 по 31.01.2023, які позивачем, відповідно, були отримані та спожиті. Представник також вказала, що свої пропозиції та заперечення щодо вартості послуг та з інших питань позивач мав та має змогу висловити шляхом письмового звернення до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, проте питання стосовно рахунку в нього виникло лише після відкриття провадження у справі №759/27411/24 за позовною заявою Фірма «Т.М.М.» - ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у межах якої 02.06.2025 було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено. Також звернула увагу, що постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2025 рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28.03.2025 у справі №759/3139/25 було змінено лише у мотивувальній частині, в іншій - залишено без змін, тобто позивачу було відмовлено у задоволенні позовної заяви про захист прав споживачів, яке набрало законної сили. 
З огляду на вищезазначене, сторона відповідача вважає рахунок, наданий позивачу для оплати, таким, що відповідає вимогам закону та умовам Договору №95ж/Ч2-13, тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
25.11.2025 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив щодо доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на ряд рішень Святошинського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та взяти до уваги судові рішення у аналогічних правовідносинах.
25.11.2025 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач просив приєнати до його відповіді на відзив судові рішення у аналогічних правовідносинах.
29.12.2025 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення без розгляду та не врахування при вирішенні справи всіх процесуальних документів, поданих від імені ТОВ Фірми «Т.М.М.» та підписаних Соколовою О.П. чи будь-яких іншим представником на підставі довіреності.
05.01.2026 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач у разі задоволення позову просив вирішити питання судових витрат та стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за подання декількох немайнових позовних вимог.
16.02.2026 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.
17.03.2026 від представника відповідача - Подреза О.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить визнати причини пропуску строку на подання відзиву поважними та поновити його, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
19.03.2026 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполіг на задоволенні позовних вимог з підстав, що були викладені ним у поданому позові та клопотаннях по справі. Крім того, вказав, що відповідачем не дотримано строк на подачу відзиву на позовну заяву, через що просив визнати причини пропуску відповідачем строку на подання відзиву не поважними та не поновлювати його.
25.03.2026 та 06.04.2026 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач повторно наполіг на задоволенні позовних вимог та просив врахувати судові рішення у аналогічних правовідносинах.
13.04.2026 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів того, що 09.04.2026 жителями будинку зареєстровано ОСББ «ЧИЖЕВСЬКОГО 2» (код 46345755).
15.05.2026 від ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач просив врахувати судові рішення у аналогічних правовідносинах.
Мотивувальна частина
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасники справи у судове засідання не викликалися.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду та не врахування при вирішенні справи всіх процесуальних документів, поданих від імені ТОВ Фірми «Т.М.М.» та підписаних Соколовою О.П. чи будь-яких іншим представником на підставі довіреності.
Як на підставу свого клопотання позивач посилався на те, що у Соколової О.П. відсутнє право на представництво у немалозначній справі.
Із зазначеними твердженнями суд не погоджується з наступних підстав.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом позову в цій справі є визнання дій відповідача протиправними та незаконними щодо надання рахунку, у якому зазначено непогоджений сторонами тариф (ціна).
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 01 квітня 2026 року у справі №759/16175/25 (провадження №61-4144ск26).
Частиною 2 статті 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
На підтвердження своїх повноважень представляти Фірму «Т.М.М.» - ТОВ Соколова О.П. долучила до пояснень по справі, що надійшли до суду 27.11.2025, довіреність від 12 листопада 2025 року з якої встановлено, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю в особі Генерального директора Толмачова М.Г., який діє на підставі Статуту, уповноважило Соколову О.П. вчиняти дії від імені Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, зокрема, у судових органах.
Зважаючи на те, що дана справа є справою незначної складності, а відтак малозначною, в матеріалах справи наявні належні докази повноважень Соколової О.П. представляти інтереси Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю.
Відтак, суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання позивача.
Щодо поновлення строку на подачу відзиву, що надійшов до суду 17.03.2026 від представника відповідача - Подреза О.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд»
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву з моменту вручення йому копії цієї ухвали.
Частиною 7 статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Подаючи 17.03.2026 відзив на позовну заяву із пропущенням встановленого судом строку, представник відповідача - Подрез О.О. вказав, що станом на дату подання цього відзиву Фірма «Т.М.М.» - ТОВ не отримувала копію ухвали про відкриття провадження ані засобами поштового зв`язку, ані через підсистему «Електронний суд». Про наявність зазначеної судової справи та зміст ухвали відповідачу стало відомо під час моніторингу відкритих даних у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Водночас, у матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документу з якої вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 05.11.2025 по справі №759/26100/25 була надіслана одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» 08.11.2025.
Відтак, останнім днем для подачі відзиву на позовну заяву було 24.11.2025, враховуючи, що останній день для подачі відзиву на позовну заяву припав на вихідний день.
Зважаючи на викладене, доводи представника відповідача спростовані матеріалами справи, а відзив поданий більше ніж через три місяці після закінчення строку на його подачу.
Стаття 127 ЦПК України присвячена питанню поновленню та продовженню процесуальних строків.
З точки зору закону поновлення та продовження процесуального строку - це визнання права особи на вчинення певної процесуальної дії після закінчення процесуального строку, якщо його було пропущено з причин, визнаних судом поважними.
Частини 1, 2 ст. 127 ЦПК України встановили, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Приймаючи до уваги вищезазначене, доводи представника відповідача спростовані матеріалами справи, а відзив поданий більше ніж через три місяці після закінчення строку на його подачу. Представником відповідача не наведено поважних причин для поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву, а відтак суд відмовляє у його поновленні. 
Крім того, судом враховується, що 21.11.2025 від представника відповідача - Соколової О.П. вже надійшов відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.
Встановлені судом обставини
Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» займається комплексним обслуговуванням об`єктів (основний вид економічної діяльності), що вбачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
14.02.2014 між Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю, в особі Директора департаменту управління нерухомістю Тищенко Г.С. (Виконавець), та ОСОБА_1 (Споживач), власником житлового приміщення №95, укладено Договір про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 щодо обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .
За умовами вищезазначеного Договору, виконань надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку №1 до цього договору, за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим Договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими Виконавцем (п. 1.2 Договору).
Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1.3 Договору).
Пунктами 1.4, 1.5 Договору встановлено, що розмір щомісячної плати за послуги з утримання житлового будинку і прибудинкової території (експлуатаційні послуги) на дату укладення цього договору погоджено між Сторонами і визначено в додатку №2 до даного Договору. Розмір щомісячної плати за додаткові послуги на дату укладення цього договору погоджено між Сторонами і визначено в додатку №2 до даного Договору.
Розцінки та тарифи на послуги, що надаються Виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього договору, розраховується на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку (п. 3.3 Договору).
Відповідно до п. 3.5 Договору вартість Послуг може бути змінена Сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг обумовлених даним договором, у випадку зміни таких тарифі у бік збільшення / зменшення.
Пунктами 7.5, 7.6 Договору встановлено, що умови договору можуть бути змінені за згодою Сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору. Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки є невід`ємною частиною договору та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на те представниками та скріплені їх печатками (за умови наявності).
Додатком №1 до Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 є Перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території, комунальних та інших послуг по АДРЕСА_1 , в якому викладений детальний перелік: послуг з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги), комунальних послуг та додаткових послуг.
Додатком №2 до Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 є Перелік щомісячних платежів за договором, в якому встановлені тарифи на відповідні послуги. Зокрема, встановлено, що тариф за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (Експлуатаційні послуги) становить 5,53 грн. за 1 кв.м. за 1 місяць (з ПДВ - 20%).
11.06.2014 між Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю, в особі Директора департаменту управління нерухомістю Тищенко Г.С. (Виконавець), та ОСОБА_1 (Споживач), власником житлового приміщення №95, укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014, яким сторони вирішили пункт 1 Додатку №2 до Договору викласти у новій редакції, встановивши, що тариф за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (Експлуатаційні послуги) становить 3,50 грн. за 1 кв.м. за 1 місяць (з ПДВ - 20%).
03.02.2023 Фірма «Т.М.М.» - ТОВ виставила ОСОБА_1 рахунок №2Чаад_кв.095/1.2023, в якому розрахунок заборгованості за експлуатаційні послуги за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 здійснено за тарифом 12,84 грн.
Крім того, визначено, що сума боргу на початок поточного періоду становить 72 522,36 грн., а борг на кінець періоду становить 74 479,47 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року у справі №759/16175/25 (провадження №2/759/7050/25) позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Т.М.М.» про захист прав споживачів - задоволено частково. Визнано дії ТОВ ФІРМИ «Т.М.М.» протиправними та незаконними, що виявились у наданні Рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023, як таким, що здійснено в порушення п. 3.5, 7.5, 7.6 договору та п. п. 3 додаткової угоди №1 до договору № 95ж/ Ч2-13, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у якому незазначено непогоджений сторонами тариф (ціна), замість єдиного за домовленістю сторін письмово погодженого сторонами тарифу 3,50 грн/кв.м. Зобов`язано ТОВ ФІРМУ «Т.М.М.» надати відповідний Рахунок згідно до умов додаткової угоди №1 від 11.06.2014 року з єдиним за домовленістю сторін письмово погодженим сторонами - узгодженим тарифом (ціна) - 3,50 грн/кв.м. У задоволенні іншої частини - відмовлено.
ОСОБА_1 вважає, що збільшення вартості тарифу на експлуатаційні послуги здійснено без належного погодження та без дотримання вимог Договору № 95ж/Ч2-13 та Додаткової угоди від 11.06.2014, де узгоджено єдиний тариф 3,50 грн/кв.м. А оскільки рішенням суду визнано протиправність та незаконність самого тарифу, що був підставою для формування вказаного рахунку, всі похідні нарахування, у тому числі у графах «Борг», є протиправними та незаконними.
Щодо вказаних дій Фірми «Т.М.М.» - ТОВ позивач неодноразово звертався до Антимонопольного комітету України та Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені відповіді вищезазначених органів.
Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 04 березня 2026 року Постановою Київського апеляційного суду у справі №759/16175/25 (провадження № 22-ц/824/4725/2026) апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, подану представником Соколовою Олександрою Петрівною, задоволено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту. У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про захист прав споживачів відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2026 року у справі №759/16175/25 (провадження № 61-4144ск26) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Т.М.М.» про захист прав споживачів.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовні норми права
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
ОСОБА_1 вважає, що оскільки Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року у справі №759/16175/25 (провадження №2/759/7050/25) визнано протиправність та незаконність самого тарифу, що був підставою для формування вказаного рахунку, всі похідні нарахування, у тому числі у графах «Борг», є протиправними та незаконними.
Зважаючи на викладене, предметом даного спору не є оцінка законності підвищення відповідачем тарифу за експлуатаційні послуги, на підставі чого позивачу виставлено рахунок №2Чаад_кв.095/1.2023 від 03.02.2023, оскільки вказане питання розглядалось у межах справи №759/16175/25.
Відповідно до частини 1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Із аналізу вищезазначених норм можна зробити висновок, що для того щоб рішення суду було обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягало виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, воно має набрати законної сили.
Частинами 1, 2 статті 273 ЦПК України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Звертаючись до суду із даним позовом 31.10.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд», ОСОБА_1 послався на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28.10.2025 у справі №759/16175/25 як таке, що має преюдиційне значення щодо незаконності встановленого тарифу, на підставі якого виставлено рахунок № 2Чаад_кв.095/1.2023. Вказував, що зазначеним рішенням суд визнав дії відповідача протиправними та незаконними, тому вважав наявними підстави для визнання протиправними та незаконними дій відповідача щодо нарахування, відображення і надання рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023 від 03.02.2023 із зазначенням сум заборгованості у графах «Борг на початок поточного періоду» (72 522,36) та «Борг на кінець періоду» (74 479,47), як такими, що здійснено в порушення п.п. 3.5, 7.5, 7.6 Договору та п. п. 3 Додаткової угоди №1 до договору № 95ж/Ч2-13, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Суд звертає увагу на те, що положеннями частини 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (Постанова КЦС ВС від 29.09.2023 у справі № 573/1/23).
Таким чином, суд має враховувати факти, установлені судовим рішенням, як преюдиціальні тільки в тому випадку, коли таке рішення набере законної сили.
Оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом 31.10.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд», тобто через три дні після ухвалення рішення у справі №759/16175/25 (провадження №2/759/7050/25), останнє ще не набрало законної сили, а відтак не мало преюдиціального значення для розгляду даної справи.
Водночас, судом встановлено, що 04 березня 2026 року Постановою Київського апеляційного суду у справі №759/16175/25 (провадження № 22-ц/824/4725/2026) рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким  ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2026 року у справі №759/16175/25 (провадження № 61-4144ск26) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2026 року.
Відповідно до положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8, за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007). Відповідно до п.п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Отже, факти, які були встановлені судом, зазначені у відповідному рішенні суду не можуть піддаватися сумніву та не потребують доказуванню. 
Так, Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2026 року у справі №759/16175/25 (провадження № 22-ц/824/4725/2026) встановлено, що дії Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що виявились у наданні ОСОБА_1 рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023, у якому зазначено змінений тариф у розмірі 12,84 грн. за 1 кв.м. не можна вважати неправомірними.
Оскільки факт правомірності надання ОСОБА_1 рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023, у якому зазначено змінений тариф у розмірі 12,84 грн. за 1 кв.м., встановлений Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2026 року у справі №759/16175/25 (провадження № 22-ц/824/4725/2026), яка набрала законної сили, та є преюдиціальним для даного спору, відсутні і підстави для визнання протиправними та незаконними дій відповідача щодо нарахування, відображення і надання рахунку № 2Чаад_кв.095/1.2023 від 03.02.2023 із зазначенням сум заборгованості у графах «Борг на початок поточного періоду» (72 522,36) та «Борг на кінець періоду» (74 479,47).
Висновки за результати розгляду справи
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п.113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, за результатами оцінки викладених у заявах по суті справи аргументів і наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Щодо судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, зважаючи на те, що відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а відповідач не заявляв вимоги про компенсацію судових витрат, судові витрати із сплати судового збору за подачу даної позовної заяви слід залишити на рахунок держави.
Керуючись: ст. 4, 7, 10, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-266, 274 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «Т.М.М.» про захист прав споживачів - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко