Справа № 302/549/26 
Провадження № 2/302/385/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., з участю секретаря судового засідання Сити Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Рішко Сергій Іванович, до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Хустської державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії, 
у с т а н о в и в:
У квітні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат рішко С. І., звернувся до суду з позовом до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Хустської державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов обґрунтував тим, що йому на праві власності належать, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером 2122486400:01:003:0033 площею 0,12 га, призначена для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Закарпатська область, Міжгірський (на даний час Хустський) район, с. Річка, урочище «Пасіки», та земельна ділянка з кадастровим номером 2122486400:02:003:0051 площею 1,09 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Закарпатська область, Міжгірський (на даний час Хустський) район, за межами с. Річка, урочище «Озірці».
2 лютого 2026 року він звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю. М. із метою укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами 2122486400:01:003:0033 та 2122486400:02:003:0051. За наслідками перевірки даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватний нотаріус Дунаєв Ю. М. установив, що 20.11.2006 Хустською державною нотаріальною конторою Закарпатської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстроване обтяження об`єктів нерухомого майна № 4079149 у вигляді арешту на невизначене майно, все майно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код не вказано). Додаткові дані: архівний номер 4332825LVOV38; архівна дата 18.09.2003; дата виникнення 18.09.2003; № реєстру 543237--1, внутр. № СЕ0198332AF43030473А; коментар – все майно. Підставою для реєстрації даного обтяження була постанова Хустського районного відділу державної виконавчої служби Закарпатської області від 18.10.2002 № 622664. 
Зважаючи на те, що оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні ідентифікуючі дані особи ОСОБА_1 , то 02.02.2026 приватний нотаріус Дунаєв Ю.М. звернувся до Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Хустської державної нотаріальної контори Закарпатської області (надалі – Хустська ДНК) із запитами, в яких просив повідомити наявні ідентифікуючі дані особи ОСОБА_1 /дату народження, місце реєстрації проживання, РНОКПП тощо), на майно якого накладено арешт на підставі постанови Хустського районного ВДВС від 18.10.2002 № 622664, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4079149. 
Як повідомив приватний нотаріус Дунаєв Ю. М., станом на час складання цього позову відповідей на свої запити від відповідачів він не отримав. Також 02.02.2026 в інтересах ОСОБА_1 адвокат Рішко С. І. звернувся до Хустського ДВС із адвокатським запитом №12/26, в якому просив надати:- копію постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна, на підставі якої 20.11.2006 Хустською ДНК у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 4079136; - копію постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна, на підставі якої 20.11.2006 Хустською ДНК у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 4079149; - інформацію про виконавче провадження в межах якого були винесені постанови Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна, зокрема ідентифікуючі дані про особу боржника ОСОБА_1 (дату народження, зареєстроване місце проживання, РНОКПП тощо); - всю наявну інформацію про підстави накладення арешту на майно ОСОБА_1 ; - реквізити виконавчого документа; - орган, що видав цей виконавчий документ; - розмір заборгованості; - особу стягувача тощо;- копії всіх документів, що містяться у матеріалах виконавчого провадження, в рамках якого були винесені постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна. 
Зазначав, що листом від 12.02.2026 за №19.12-37/9715 Хустський відділ ДВС повідомив його про те, що згідно з базою даних автоматизованої системи виконавчого провадження (далі – АСВП) відсутні будь-які відомості про ВП №622664 від 18.10.2002 відносно ОСОБА_1 . Надати біль детальну інформацію немає можливості у зв`язку з закінченням визначених законом строків зберігання завершених виконавчих проваджень. Також 02.02.2026 в інтересах ОСОБА_1 адвокат Рішко С. І. звернувся до Хустської ДНК із адвокатським запитом № 13/26, в якому просив надати: - копію постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна та інших документів, на підставі яких 20.11.2006 Хустською ДНК у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 4079136; - копію постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна та інших документів, на підставі яких 20.11.2006 Хустською ДНК у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 4079149; - інформацію про зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 4079136, зокрема, але не виключно, про: особу обтяжувача; особу боржника (власника майна); особу, за ініціативою якої в реєстрі було зареєстровано таке обтяження; перелік документів, на підставі яких було зареєстровано таке обтяження; будь-яку іншу наявну в держнотконторі інформацію, яка безпосередньо стосується даного обтяження; - інформацію про зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 4079149, зокрема, але не виключно, про: особу обтяжувача; особу боржника (власника майна); особу, за ініціативою якої в реєстр було зареєстровано таке обтяження; перелік документів, на підставі яких було зареєстровано таке обтяження; будь-яку іншу наявну в держнотконторі інформацію, яка безпосередньо стосується даного обтяження. 
Листом від 03.02.2026 за № 62/01-16 Хустська ДНК повідомила його про те, що справа «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 2002-2003 роки знаходяться на зберіганні у Закарпатському обласному державному нотаріальному архіву (надалі – Закарпатський ОДНА). Як наслідок, 04.02.2026 він через свого представника звернувся з аналогічним запитом № 14/26 до Закарпатського ОДНА. Проте листом від 06.02.2026 № 32/01-17 Закарпатський ОДНА, з посиланням на норми ст. 8 Закону України «Про нотаріат», відмовив йому у наданні запитуваної інформації та документів. 
7 квітня 2026 року він через свого представника звернувся до Хустського ВДВС із заявою, в якій повідомляв про те, що він народився та все життя проживає у с. Річка Хустського (раніше – Міжгірського) району Закарпатської області, а тому обтяження № 4079136 і № 4079149 щодо його майна в силу територіальної юрисдикції не могли накладатися на підставі постанов державних виконавців Хустського районного відділу ДВС. Обтяження № 4079136 та № 4079149 не стосуються прав, обов`язків та/або його інтересів. Він не має жодного відношення до жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак на даний час зазначені вище обтяження № 4079136 та № 4079149 створюють для нього перешкоди у розпорядженні своїм майном, зокрема земельними ділянками з кадастровими номерами 2122486400:02:004:0113, 2122486400:01:003:0033, 2122486400:02:003:0051. 2122486400:02:004:0005. Отже, з метою усунення перешкод у розпорядженні ним належним йому на праві власності нерухомим майном, просив Хустський відділ ДВС або внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додаткові ідентифікуючі дані про особу власника майна, стосовно якого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були зареєстровані обтяження № 4079136 та №4079149, зокрема, РНОКПП, дату народження, паспортні дані тощо, або взагалі зняти/припинити обтяження № 4079136 та № 4079149, що зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002.
Проте листом від 22.04.2026 за №19.12-37/21488 Хустський відділ ДВС повідомив його про те, що згідно з базою даних АСВП відсутні дані щодо виконавчого провадження у межах якого державним виконавцем винесено постанову № 622664 від 18.10.2002, якою накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , а також відсутні ідентифікуючі дані /повна дата народження, ідентифікаційний номер/ відносно цього боржника, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна. Також його було повідомлено про те, що відповідно до бази даних АСВП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у відділі боржником не значиться. 
Посилаючись на наведене вище просив суд:
1)зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , що був зареєстрований 20.11.2006 Хустською державною нотаріальною конторою Закарпатської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 4079149, на підставі постанови Хустського районного відділу державної виконавчої служби Закарпатської області 622664 від 18.10.2002 (додаткові дані: архівний номер 4332825LVOV38; архівна дата 18.09.2003; дата виникнення 18.09.2003; № реєстру 543237--1, внутр. №СЕ0198332AF43030473А; коментар – все майно);
2)зобов`язати Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно у вигляді арешту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.11.2006 за №4079149.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.04.2026 цю позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Своїм правом подати відзив на позов ОСОБА_1 відповідачі не скористалися.

Позивач ОСОБА_1 і його представник-адвокат Рішко С. І. у судове засідання не з`явилися повторно, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, проте останнім подано до суду заяву від 19.05.2026, в якій він просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с.61,62).
Представники відповідачів Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Хустської державної нотаріальної контори у судове засідання також не з`явилися повторно, хоча повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с.57,58,60,64,67). При цьому клопотань про відкладення розгляду справи не подавали та про причини своєї неявки до суду не повідомили.
З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для справи, суд зазначає таке. 
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 2122486400:01:003:0033 площею 0,12 га, призначена для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Закарпатська область, Міжгірський (на даний час Хустський) район, с. Річка, урочище «Пасіки», та земельна ділянка з кадастровим номером 2122486400:02:003:0051 площею 1,09 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Закарпатська область, Міжгірський /на даний час Хустський/ район, за межами с. Річка, урочище «Озірці», що стверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.22-25) та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.19,20).
Як убачається з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 20.11.2006 Хустською державною нотаріальною конторою Закарпатської області було зареєстроване обтяження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяження 4079136 і 4079149 у вигляді арешту, відповідно, на буд. АДРЕСА_1 та на невизначене майно, все майно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код не вказано). Додаткові дані: архівний номер 4332825LVOV38; архівна дата 18.09.2003; дата виникнення 18.09.2003; № реєстру 543237--1, внутр. № СЕ0198332AF43030473А; коментар – все майно. Підставою для реєстрації цих обтяжень була постанова Хустського районного відділу державної виконавчої служби Закарпатської області від 18.10.2002 № 622664 (а.с.21). 
Листом від 02.02.2026 за № 35/01-16 приватний нотаріус Дунаєв Ю. М. звернувся до Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом, в якому просив повідомити наявні ідентифікуючі дані особи ОСОБА_1 /дату народження, місце реєстрації проживання, РНОКПП тощо), на майно якого накладено арешт на підставі постанови Хустського районного ВДВС від 18.10.2002 № 622664, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4079149 (а.с.26). 
Також листом від 02.02.2026 за № 36/01-16 приватний нотаріус Дунаєв Ю. М. звернувся до Хустської державної нотаріальної контори із запитом, в якому просив повідомити наявні ідентифікуючі дані особи ОСОБА_1 /дату народження, місце реєстрації проживання, РНОКПП тощо), на майно якого Хустською державною нотаріальною конторою 20.11.2006 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4079149, підстава обтяження постанова Хустського районного ВДВС від 18.10.2002 № 622664 (а.с.27).
Відповідно до листа Хустського відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області від 12.02.2026 за №19.12-37/9715, то згідно з базою даних автоматизованої системи виконавчого провадження (далі – АСВП) відсутні будь-які відомості про ВП №622664 від 18.10.2002 відносно ОСОБА_1 . Надати біль детальну інформацію немає можливості у зв`язку з закінченням визначених законом строків зберігання завершених виконавчих проваджень (а.с.34-36).
2 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рішко С. І. також був звернувся до Хустської ДНК із адвокатським запитом № 13/26, в якому просив надати: - копію постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна та інших документів, на підставі яких 20.11.2006 Хустською ДНК у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 4079136; - копію постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 про арешт майна та інших документів, на підставі яких 20.11.2006 Хустською ДНК у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 4079149; - інформацію про зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 4079136, зокрема, але не виключно, про: особу обтяжувача; особу боржника (власника майна); особу, за ініціативою якої в реєстрі було зареєстровано таке обтяження; перелік документів, на підставі яких було зареєстровано таке обтяження; будь-яку іншу наявну в держнотконторі інформацію, яка безпосередньо стосується даного обтяження; - інформацію про зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 4079149, зокрема, але не виключно, про: особу обтяжувача; особу боржника (власника майна); особу, за ініціативою якої в реєстр було зареєстровано таке обтяження; перелік документів, на підставі яких було зареєстровано таке обтяження; будь-яку іншу наявну в держнотконторі інформацію, яка безпосередньо стосується даного обтяження (а.с.30,31). 
Листом від 03.02.2026 за № 62/01-16 Хустська ДНК повідомила адвоката Рішка С. І. про те, що справа «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 2002-2003 роки знаходяться на зберіганні у Закарпатському обласному державному нотаріальному архіву (а.с.37).
Як наслідок, 4 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рішко С. І. звернувся з аналогічним запитом № 14/26 до Закарпатського ОДНА (а.с.32,33). Проте листом від 06.02.2026 № 32/01-17 Закарпатський ОДНА, з посиланням на норми ст. 8 Закону України «Про нотаріат», відмовив у наданні запитуваної інформації та документів (а.с.38,39). 
7 квітня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рішко С. І. звернувся до Хустського ВДВС із заявою, в якій повідомляв про те, що ОСОБА_1 народився та все життя проживає у с. Річка Хустського (раніше – Міжгірського) району Закарпатської області, а тому обтяження № 4079136 і № 4079149 щодо його майна в силу територіальної юрисдикції не могли накладатися на підставі постанов державних виконавців Хустського районного відділу ДВС. Обтяження № 4079136 та № 4079149 не стосуються прав, обов`язків та/або його інтересів. Він не має жодного відношення до жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак на даний час зазначені вище обтяження № 4079136 та № 4079149 створюють для нього перешкоди у розпорядженні своїм майном, зокрема земельними ділянками з кадастровими номерами 2122486400:02:004:0113, 2122486400:01:003:0033, 2122486400:02:003:0051. 2122486400:02:004:0005. А відтак, із метою усунення перешкод у розпорядженні ним належним йому на праві власності нерухомим майном, просив Хустський відділ ДВС або внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додаткові ідентифікуючі дані про особу власника майна, стосовно якого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були зареєстровані обтяження № 4079136 та №4079149, зокрема, РНОКПП, дату народження, паспортні дані тощо, або взагалі зняти/припинити обтяження № 4079136 та № 4079149, що зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Хустського районного відділу ДВС № 622664 від 18.10.2002 (а.с.40,41).
Однак листом від 22.04.2026 за №19.12-37/21488 Хустський відділ ДВС повідомив заявника про те, що згідно з базою даних АСВП відсутні дані щодо виконавчого провадження у межах якого державним виконавцем винесено постанову № 622664 від 18.10.2002, якою накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , а також відсутні ідентифікуючі дані /повна дата народження, ідентифікаційний номер/ відносно цього боржника, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна. Також було повідомлено, що відповідно до бази даних АСВП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у відділі боржником не значиться (а.с.42). 
Відповідно до листа Закарпатського обласного державного нотаріального архіву від 13.05.2026 за № 182/01-17, то архівного запису 18.10.2002 у справах Хустської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.68).
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1, 2 ст. 321 ЦК України).
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Аналогічні положення містила і ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV.
Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
За приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що міститься в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
У статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Верховний Суд у постанові від 22.01.2025 у справі № 592/18654/23 (провадження № 61-7475св24) зазначив, що стаття 1 Першого протоколу покладає на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. 
Водночас суд ураховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, є невиправданим утручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Право власності позивача на зазначені вище земельні ділянки підтверджене належними та допустимими доказами, зокрема відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Це право не є спірним і сторонами не заперечується, а відтак відсутні підстави для звернення позивача з окремою вимогою про його визнання.
Власник майна, який не є боржником у виконавчому провадженні, має право на судовий захист шляхом звернення з позовом про зняття арешту з належного йому майна. Такий спосіб захисту є самостійним, ефективним та не ставиться законом у залежність від заявлення вимоги про визнання права власності, якщо це право вже встановлене та підтверджене. Зняття арешту з майна особи, яка не є боржником, за відсутності відкритого виконавчого провадження та майнових вимог стягувача не порушує принципу, зокрема обов`язковості судового рішення, а навпаки відновлює баланс між публічними та приватними інтересами. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.03.2026 у справі № 359/7436/24, провадження № 61-10192св25.
Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як кореспондують частини перші ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).
Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 не був і не є стороною виконавчого провадження, в рамках якого державним виконавцем Хустського районного відділу ДВС було винесено постанову № 622664 від 18.10.2002 і на підставі якої був накладений оспорюваний арешт № 4079149 на все майно ОСОБА_1 , та на теперішній час цей арешт № 4079149 позбавляє позивача можливості реалізувати своє право власності щодо належного йому нерухомого майна і безпідставне обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 порушує його право на мирне володіння належними йому об`єктами нерухомості, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині зняття арешту з нерухомого майна позивача є обґрунтованими.
Як уже зазначалося вище за змістом ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За таких обставин вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Хустський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно у вигляді арешту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.11.2006 за №4079149, є передчасною і задоволенню не підлягає, оскільки цей відділ ДВС у силу наведених вище вимог законодавства зобов`язаний виконати рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна у разі набрання ним законної сили.
Отже, з огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивач частково довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до часткового задоволення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись статтями 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Рішко Сергій Іванович, до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Хустської державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , що був зареєстрований 20.11.2006 Хустською державною нотаріальною конторою Закарпатської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 4079149, на підставі постанови Хустського районного відділу державної виконавчої служби Закарпатської області № 622664 від 18.10.2002 (додаткові дані: архівний номер 4332825LVOV38; архівна дата 18.09.2003; дата виникнення 18.09.2003; № реєстру 543237--1, внутр. №СЕ0198332AF43030473А; коментар – все майно).
У задоволенні решта позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
 
Рішення суду набирає законної сили в порядку визначено ст. 273 ЦПК України. 
 
Повне судове рішення складено та підписано 17.06.2026.

 
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач-1 Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місце знаходження: вул. Івана Франка, 6 м. Хуст, Хустського району Закарпатської області, код в ЄДОРПОУ 34460960;
Відповідач-2 Хустська державна нотаріальна контора, місце знаходження: вул. Карпатської Січі, 21 м. Хуст, Хустського району Закарпатської області, код в ЄДОРПОУ 02884011.

Суддя В. Ю. Готра