Справа № 947/34319/25  Провадження № 2/358/664/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Богуслав 
Богуславський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебединець Г.С., 
секретар судового засідання Ведмеденко І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Головного управління ДПС в Одеській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності, скасування арештів та розшуку з майна,-

В С Т А Н О В И В: 

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль, зняття арештів і розшуку з майна, в якому просить визнати за нею право власності на рухоме майно – транспортний засіб Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 та скасувати заходи забезпечення – арешти та розшук, накладені на вказаний транспортний засіб.
Позовні вимоги обґрунтувала наступним. 14.07.2025 ДП «СЕТАМ» було реалізовано спірний автомобіль Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 шляхом проведення електронного аукціону. Відповідно до протоколу проведення торгів від 14.07.2025 № 642190 переможцем аукціону визнано позивача ОСОБА_1 . Актом про проведений електронний аукціон від 16.07.2025 підтверджується її право власності на вказане рухоме майно. Постановою державного виконавця Крегул І.І. від 16.07.2025 у ВП № 77941255 були зняті арешти та обтяження з автомобіля. Постановою про зняття арешту з майна боржника Київського ВДВС у місті Одесі №45428259 від 07.08.2025 були зняті арешт та обтяження з відповідного майна. Позивачем отримано інформацію, що в провадження Київського районного суду м.Одеси перебувала справа № 1512/16446/2012, в межах якої судом було видано виконавчий лист 05.06.2013 та 13.02.2014 відкрито ВП № 42172673 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 410 608,16 грн. З метою забезпечення виконання рішення постановою державного виконавця накладений арешт на все належне боржнику майно. Крім цього, на примусовому виконанні у Першому Київському відділі ДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 51283065 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-272-17/у, виданої 28.03.2016 ДПІ у Київському районі м.Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави грошової суми у розмірі 19 479,28 грн. В межах вказаного виконавчого провадження накладений арешт на все належне боржнику майно. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна № 2831/5 від 29.09.2016 після проведення електронного аукціону з проданого майна знімаються всі арешти та заборони, накладені органами державної виконавчої служби, крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову. На переконання позивача у зв`язку з тим, що 14.07.2025 відбувся аукціон, на якому було реалізовано рухоме майно – спірний автомобіль Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , зникла необхідність забезпечення позову на вказане майно, у зв`язку із чим підлягають скасуванню накладені арешти та розшук. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. З цих підстав просить позов задовольнити.
01.04.2026 ухвалою Богуславського районного суду Київської області справу прийнято до провадження після її надходження для розгляду за підсудністю з Київського районного суду м.Одеси та призначено підготовче судове засідання.
30.04.2026 ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити.
В судове засідання відповідачі та їх представники не з`явилися за невідомою суду причиною, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення не надходило. Правом на подання відзиву не скористалися.
В матеріалах справи наявний відзив представника відповідача ГУ ДПС в Одеській області від 11.11.2025, згідно якого, на переконання представника відповідача, ГУ ДПС в Одеській області не є належним відповідачем у справі, оскільки не є суб`єктом правовідносин, за якими виник спір. ОСОБА_3 податкового боргу не має. – а.с. 48-50.
Від представника третьої особи – Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи у відсутності представника.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Суд, дослідив письмові докази, встановив такі фактичні обставини.
14.07.2025 ДП «СЕТАМ» було реалізовано автомобіль Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 шляхом проведення електронного аукціону. Електронні торги були проведені в межах виконавчого провадження № 77941255 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1512/16446/2012 від 18.11.2019 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за договором кредиту від 04.07.2007 у розмірі 410 608,16 грн.
Відповідно до протоколу проведення торгів від 14.07.2025 № 642190 переможцем аукціону визнано позивача ОСОБА_1 – а.с. 11.
Згідно Акту про проведені електронні торги у ВП № 77941255 від 16.07.2025, було передано на реалізацію автомобіль Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , переможцем визнано ОСОБА_1 . Даний акт про проведені електронні торги є підставою для реєстрації права власності на вказаний транспортний засіб. – а.с.5.
Постановами державного виконавця Крегул І.І. від 16.07.2025 у ВП № 77941255 був знятий арешт з автомобіля та припинений його розшук. – а.с.5 (зв.бік) -6.
Згідно відповіді Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.08.2025, за даними АСВП, у тому числі Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні перебували наступні виконавчі провадження, в яких боржником зазначена ОСОБА_3 :
-ВП № 45428259;
-ВП № 42172673 – у Другому Київському відділі ДВС одеського міського управління юстиції з примусового виконання виконавчого листа № 1512/16446/2012, виданого 05.06.2013 Київським районним судом м.Одеси. 13.02.2014 в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладений арешт на все належне боржнику майно;
-ВП № 51283065 – у Першому Київському відділі ДВС одеського міського управління юстиції з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-272-17/у, виданої 28.03.2016 ДПІ у Київському районі м.Одеси про стягнення на користь держави 19 479,28 грн. 04.10.2016 постановою державного виконавця зареєстрований за боржником спірний транспортний засіб оголошено у розшук. – а.с.7.
07.08.2025 постановою в.о.начальника Київського ВДВС у місті Одесі Південного МУ МЮ (м.Одеса) в межах виконавчого провадження ВП № 45428259 знято арешт, накладений на все рухоме майно, що належить ОСОБА_3 та скасовано заборону на відчуження всього рухомого майна. – а.с.7 (зв.бік)-8.
Згідно відповіді РСЦ ГСЦМВС в Київській та Чернігівській областях від 11.09.2025, для внесення інформації до Реєстру щодо зняття інших наявних обмежень відносно транспортного засобу Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 необхідно вирішити питання щодо зняття арешту з майна в межах ВП № 42172673 та припинення розшуку рухомого майна в межах ВП № 51283065. – а.с.10.
Згідно Інформації про виконавче провадження від 08.10.2025, в межах ВП № 51283065 – 11.10.2017 винесено постанову про повернення ВД стягувачу п.7 ч.1 ст.37 (боржник чи транспортний засіб боржника не виявлені протягом року оголошення у розшук); виконавче провадження завершено. В межах ВП № 42172673 - винесено постанову про повернення ВД стягувачу п.9 ч.1 ст.37 (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника); виконавче провадження завершено. – а.с.31-34.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного. 
Згідно з частинами першою, другою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У частині першій статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна(коштів)боржника або його частини є зокрема, отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору" або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк або іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що "наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.
Відповідно до п. 4 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі-Порядок), після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди Організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.
Згідно з пунктами 7, 8, 9, 10 цього розділу Порядку не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведені електронні торги переможцю виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного відділом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
Згідно із п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться, зокрема, на підставі документів, що посвідчують правомірність придбання транспортних засобів.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку серед інших акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.
Суд зауважує, що згідно із ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. При цьому спосіб захисту повинен бути ефективний, тобто забезпечувати відновлення порушеного права.
Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Згідно ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, - у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Процедура набуття ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль, як придбаний лот на електронному аукціоні, не оспорена, а отже наразі є дійсною.
Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд погоджується із твердженням позивача, що наявність арешту та розшуку на належний їй транспортний засіб порушує її право власності, передбачене ст. ст. 317, 319 ЦК України, оскільки, вона, як власник транспортного засобу, позбавлена можливості здійснювати правомочності власника у відношенні спірного майна. У зв`язку із чим порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування арешту та розшуку спірного автомобіля. 
Враховуючи наведені обставини, з огляду на те, що спірний транспортний засіб набуто у власність позивачем у встановленому законом порядку, правочин на підставі якого набуто таке право власності є правомірним в силу ст.204 Цивільного кодексу України, наявне обтяження (арешт) та розшук, які не пов`язані із будь-якими зобов`язанням позивача, що порушує права та законні інтереси позивача, як власника рухомого майна, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування арешту та розшуку спірного рухомого майна підлягають задоволенню. 
В частині позовних вимог про визнання права власності за позивачем на автомобіль Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.34 Закону України "Про дорожній рух", державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі за текстом - Порядок)
Згідно з пунктом 3 вищевказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
За приписами абзаців першого та другого пункту 7 вищевказаного Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, встановленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Положеннями пункту 8 вищевказаного Порядку визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 8 Порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, оформлений в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру транспортних засобів підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС); митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985; акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність); договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.
Враховуючи вищевикладене, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.
Як встановлено судом, за матеріалами даної цивільної справи, між сторонами відсутній будь-який цивільно-правовий спір стосовно права власності на спірний автомобіль, та відповідний сервісний центр МВС, як орган державної влади, здійснює лише реєстраційні дії щодо цього майна.
Суду не надано доказів, що право власності позивача на спірний транспортний засіб не визнається, порушується або оспорюється будь-якою особою та фактично існує питання щодо достатності документів для проведення державної реєстрації автомобіля у зв`язку із реєстрацією його розшуку та арешту.
Позивачем не доведено неможливість реєстрації свого права власності на спірний автомобіль після припинення судом розшуку спірного автомобіля та зняття з нього арешту. Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що згідно Акту про проведені електронні торги у ВП № 77941255 від 16.07.2025 – даний Акт є підставою для реєстрації права власності на спірний транспортний засіб. – а.с.5.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання права власності на транспортний засіб не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази неможливості здійснити реєстраційні дії щодо спірного рухового майна після скасування його арешту та розшуку. 
Щодо доводів відповідача про те, що ГУ ДПС в Одеській області не є належним відповідачем у справі суд враховує наступне.
Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), а також постанову Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 208/9810/21).
З листа Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.08.2025, вбачається, що постановою державного виконавця Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження ВП № 51283065 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-272-17/у, виданої 28.03.2016 ДПІ у Київському районі м.Одеси про стягнення на користь держави 19 479,28 грн. 04.10.2016 спірний транспортний засіб оголошено у розшук. 
Враховуючи те, що розшук транспортного засобу був оголошений в інтересах структурного підрозділу Головного управління ДПС в Одеській області (стягувача), суд приходить до висновку, що позов у цій справі був пред`явлений до належного відповідача.
На підставі вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву – задовольнити частково.
Припинити розшук транспортного засобу Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , оголошений на підставі постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Руденко Олександри Михайлівни від 04.10.2016 у виконавчому провадженні № 51283065.
Зняти арешт, накладений на транспортний засіб: автомобіль марки Toyоta RAV4, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 42172673. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець