Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/6501/25
Провадження №: 2/332/987/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суду м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді - Завіновської А.П., 
при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А.,
за участю: представника позивача – адвоката Біліченка О.О.,
представника відповідача – адвоката Ніколенка М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , поданою в інтересах останнього адвокатом Біліченком Олегом Олександровичем, до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, 

встановив:

08.12.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Біліченко Олег Олександрович, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначав наступне. 
ОСОБА_1 в період з 2001 року по 2024 рік працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на посадах «машиніст крана» та «машиніст завалювальної машини».
24.06.2024 року позивач звільнився з ПАТ «Запоріжсталь» на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію). 
Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 20.08.2025 року, № 1123, виданим КНП ЛОР «Львівська обласна лікарня», позивачу встановлено професійні захворювання: 1) Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза субремісії, дифузний пневмосклероз, емфізема легень, ЛН-ІІ (другого) ст.; 2) Вібраційна хвороба ІІ ст. у вигляді хронічної правобічної попереково-крижової радикулопатії з больовим компонентом і статико-динамічними порушеннями, вегето-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок; 3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість ІІІ (третього) ст. - за класифікацією Остапкович В.Є. та ОСОБА_2 - захворювання професійні, встановлені вперше.
Виходячи з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.09.2025 року (Форма П-4): Пункт 9: Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 19.08.2025 року. Пунктами 17, 18 цього Акту встановлено: «Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (22 роки 11 місяців). Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту – шум, хімічні фактори, вібрація, тощо, фактичні показники яких значно перевищують нормативні».
В пунктах інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 30.07.2024 року також зазначений перелік (кількісна характеристика) шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу, де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у одній колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьох факторах перевищує нормативне, іноді в десятки разів.
Згідно п.п. 16, 17.1.6, 17.2.3, 17.2.4 Витягу з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/6575/В (рішення від 24.10.2025 р. № 52/25/6575/Р, складеному у КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради) – ступінь втрати професійної працездатності позивача внаслідок професійних захворювань складає 60 %. Позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи.
Таким чином, наявний причинний зв`язок між захворюванням позивача, та як наслідок цього, втратою працездатності на 60 % та роботою на підприємстві відповідача.
Отже, позивачу завдана моральна шкода, яка настала в результаті професійного захворювання, та яка проявляється в тому, що позивач не має змоги вести звичне життя. Постійні фізичні страждання, внаслідок професійного захворювання, спричиняють душевні страждання, призводять до хвилювань, депресивного стану позивача. 
У зв`язку з наведеним, у позові порушена вимога про стягнення з ПАТ «Запоріжсталь» на користь  ОСОБА_1 , у якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу. 

Відповідачем в особі представника - адвоката Ніколенка М.М., подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним.
Під час працевлаштування на ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 , був ознайомлений з важкими та шкідливими умовами праці та надав свою добровільну згоду на роботу у цих умовах. Зі свого боку ПАТ «Запоріжсталь» при прийому на роботу позивача повідомляло його про наявність у нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до діючого законодавства і колективного договору. Таким чином, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, які присутні на його робочому місці на підприємстві відповідача та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час роботи на ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 щороку проходив періодичні медичні огляди, у зв`язки з чим, допускався відповідачем до роботи за своєю професією. Жодної інформації стосовно виявлення у позивача початкових стадій будь-яких професійних захворювань або лікування, ПАТ «Запоріжсталь» не отримувало. Тобто, протягом роботи ОСОБА_1 на ПАТ «Запоріжсталь» та на момент його звільнення з підприємства, відсутні будь-які докази наявності у нього професійних захворювань. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він тривалий час хворіє або хворів, відсутні будь-які первинні медичні документи (виписки, довідки та ін.). За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 25.09.2025 року, згідно п. 17 вказаного Акту, хронічне професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у позивача на стан здоров`я та ознак його погіршення під час проходження ним періодичних оглядів. Отже, вказані обставини свідчать, що позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача є його власні дії/бездіяльність. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/6575/В від 24.10.2025 року позивачу встановлена ступінь втрати працездатності 60% тимчасово на період з 26.09.2025 по 12.10.2026 року, як і встановлено третю групу інвалідності тимчасово на період з 12.10.2025 по 12.10.2026 року. 
Таким чином, у даному випадку визначений ступінь втрати професійної працездатності позивача на рівні 60% є тимчасовим та не є остаточним. Отже, заявлена сума моральної шкоди є завищеною та не відповідає принципам розумності та справедливості. З огляду на вказане, представник відповідача просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі.
Представник позивача - адвокат Біліченко О.О. подав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 гривень.
Представник відповідача – адвокат Ніколенко М.М. подав заперечення на відповідь на відзив, в яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Крім того, з приводу витрат на професійну правничу допомогу зазначав, що дана справа не відноситься до складних, а тому сума витрат є завищеною та неспівмірною з ціною позову, у зв`язку з чим просив у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В судове засідання позивач не з`явився, надав повноваження на представництво його інтересів в суді адвокату Біліченку О.О.
З огляду на вказані обставини, розгляд справи здійснено у відсутність позивача.
Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, з підстав наведених у ньому.
Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись зокрема на відсутність порушення прав позивача на своєчасне розслідування причин виникнення професійного захворювання.

Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з трудової книжки позивача, останній з 10.07.2001 року був прийнятий в мартенівський цех машиністом крана металургійного виробництва на гарячих ділянках праці 5 розряду. Наказом № 561 від 21.08.2023 позивача призначено машиністом завалювальної машини 7 розряду мартенівського цеху. Наказом № 757 від 24.06.2024 року ОСОБА_1 звільнено, згідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію (а.с. 11).
Рішенням загальних зборів акціонерів від 07.08.2015 Відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (скорочено ПАТ «Запоріжсталь»). 
Таким чином, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача складає 22 роки 11 місяців. 
Виходячи з медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) за № 65-19/1239 від 19.08.2025 року, у ОСОБА_1 встановлені вперше професійні захворювання: Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза субремісії, дифузний пневмосклероз, емфізема легень, ЛН-ІІ (другого) ст. Вібраційна хвороба ІІ ст. у вигляді хронічної правобічної попереково-крижової радикулопатії з больовим компонентом і статико-динамічними порушеннями, вегето-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок. Хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість ІІІ (третього) ст. - за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. – захворювання професійне, встановлені вперше.
Супутній діагноз: Плечолопатковий периартроз, деформуючий артроз 1-2 ст. плечових суглобів з больовим синдромом та помірним порушенням функції. Деформуючий артроз ліктьових суглобів 1-2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функції. Деформуючий артроз колінних суглобів 1-2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функції. Деформуючий артроз кульшових суглобів 2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функцій, з умовами праці не пов`язані згідно даних інформаційної довідки про умови праці. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик високий, кризовий перебіг, екстрасистолія (а.с. 12). 
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2025 року (Форма П-4), затвердженого т.в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 26 вересня 2025 року, комісією проведено розслідування причин виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання (отруєння) і встановлено наступне:
Дата встановлення остаточного діагнозу 19.08.2025 року. Заклад охорони здоров`я, який встановив діагноз: Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», відділення профпатології. Захворювання виявлено під час медичного огляду, звернення до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 10» Запорізької міської ради. ОСОБА_1 працював на посаді машиністом завалювальної машини. Загальний стаж роботи 25 років 09 місяців, за професією 10 місяців, у цеху в умовах шкідливих факторів 22 роки 11 місяців.
Пункт 13. Висновок про наявність шкідливих умов праці за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці на робочому місці ОСОБА_1 відносяться до 4 класу «Небезпечні»: по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин, в тому числі аерозолю фіброгенної дії – до 4 класу «Небезпечні»; по показникам мікроклімату – до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі»; по рівню шумового навантаження – до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; за рівнем загальної вібрації – до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; по показникам важкості праці – до 2 класу «Допустимі»; по показникам напруженості трудового процесу – до 2 класу «Допустимі»; загальна оцінка – до 4 класу «Небезпечні».
Пункт 14. Діагноз основний:
1) Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза субремісії, дифузний пневмосклероз, емфізема легень, ЛН-ІІ (другого) ст. (J42); 2) Вібраційна хвороба ІІ ст. у вигляді хронічної правобічної попереково-крижової радикулопатії з больовим компонентом і статико-динамічними порушеннями, вегетосенсорної поліневропатії верхніх кінцівок (Т75.2); 3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ (третього) ст. - за класифікацією Остапкович В.Є. та ОСОБА_2 (Н90.5) – захворювання професійні, встановлені вперше.
Діагноз супутній: Плечолопатковий периартроз, деформуючий артроз 1-2 ст. плечових суглобів з больовим синдромом та помірним порушенням функції (М19). Деформуючий артроз ліктьових суглобів 1-2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функції (М19). Деформуючий артроз колінних суглобів 1-2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функції (М17). Деформуючий артроз кульшових суглобів 2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функцій (М16), - з умовами праці не пов`язані згідно даних інформаційної довідки про умови праці. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик високий, кризовий перебіг, екстрасистолія (ІІІ).
Професійні захворювання встановлені вперше. На момент розслідування хворий ОСОБА_1 з 25.06.2024 року не працює на ПАТ «Запоріжсталь».
Пункт 17. Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: 
Машиніст завалювальної машини мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» веде процес завалки шихти у сталеплавильні агрегати, керує важелем включення та виключення механізму запору мульд, очищує, змащує та прибирає завалювальну машину, перевіряє стан мастильних точок надходження мастила до всіх вузлів тертя, доставляє мастильні матеріали, очищує машиною пороги завалювальних вікон після випуску плавки, скачує шлак та полірує плавку рудою, завантажує в піч додаткові матеріали та розкислювачі, бере участь у заміні та установленні електродів, перевозить та установлює коробки та контейнери з вогнетривкими матеріалами, деталі арматури печей та інші матеріали, виявляє та усуває несправності в роботі машини, що обслуговується.
Внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів У ПАТ «Запоріжсталь» (стаж роботи 22 роки 11 місяців) та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворого періодичних медичних оглядів. 
Пункт 18. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): наявність на робочому місці машиніста завалювальної машини мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» (стаж роботи 00 років 10 місяців) наступних шкідливих виробничих факторів: 
І. Хімічні фактори:
-концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 2 до 10% перевищує ГДК у 5,4 рази (21,4222 мг/м3 при ГДК – 4,0 мг/м3), концентрація заліза (ІІІ) оксиду перевищує ГДК у 1,2 рази (7,1998 мг/м3 при ГДК – 6,0 мг/м3). З урахуванням ефекту сумації речовин односрямованої дії, їх концентрації перевищують ГДК у 6,6 рази, згідно з Державними медико-санітарними нормативами допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.07.2024 № 1192;
- концентрація азоту діоксиду не перевищує ГДК (1,147 мг/м3 при ГДК – 2,0 мг/м3), концентрація вуглецю (ІІ) оксиду не перевищує ГДК (9,9 мг/м3 при ГДК – 20,0 мг/м3). З урахуванням ефекту сумації речовин односпрямованої дії, їх концентрації перевищують ГДК в 1,07 рази, згідно з Державними медико-санітарними нормативами № 1192.
ІІ. Показники мікроклімату:
- температура повітря перевищує допустиму на 10,2 градусів (37,2 градуси при ГДР 18-27 градусів), інтенсивність теплового (інфрачервоного) випромінювання на 1430 Вт/м2 (1570 Вт/м2 при ГДР 140 Вт/м2), згідно з ДСН 3.3.6.042-99 «Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень».
ІІІ. Вібрація загальна:
- рівні загальної вібрації перевищують ГДР на 4,6 дБ (105,6 дБ при ГДР 101 дБ), згідно з ДСН 3.3.6.039.99 «Державні санітарні норми виробничої та локальної вібрації».
IV. Шум:
- еквівалентний рівень шуму перевищує ГДР на 10,2 дБА (90,2 дБА, при ГДР – 80 дБА), згідно з ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку».
Наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва на гарячих дільницях робіт мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» (стаж роботи – 22 роки 00 місяців) шкідливих виробничих факторів:
І. Хімічні фактори:
-концентрація кремнію діоксиду кристалічного вмісту в пилу 2-10% перевищує ГДК в 3,9-8,6 рази (15,6294-34,3692 мг/м3 при ГДК – 4,0 мг/м3), концентрація заліза (ІІІ) оксиду перевищує ГДК в 1,18-1,32 рази (7,058-7,94 мг/м3 при ГДК – 6,0 мг/м3). З урахуванням ефекту сумації речовин односпрямованої дії, їх концентрації перевищують ГДК у 5,1 – 5,4 рази, згідно з «Державними медико-санітарними нормативами № 1192;
- концентрація ангідрилу хромового перевищує ГДК в 1,56 рази (0,0156 мг/м3 при ГДК – 0,01 мг/м3), концентрація марганцю оксиду перевищує ГДК в 1,16 рази (0,3347 мг/м3 при ГДК – 0,3 мг/м3), концентрація азоту діоксиду не перевищує ГДК (0,6187 мг/м3 при ГДК – 2,0 мг/м3), концентрація вуглецю (ІІ) оксиду не перевищує ГДК (6,0 – 12,1 мг/м3 при ГДК – 20,0 мг/м3). З урахуванням ефекту сумації речовин односпрямованої дії, концентрації вуглецю (ІІ) оксиду та азоту діоксиду перевищують ГДК в 1,25 рази, згідно з Державними медико-санітарними нормативами № 1192.
ІІ. Показники мікроклімату:
- температура повітря перевищує допустиму на 9,8-13,2 градусів (36,80-40,2 градусів при ГДР 18-27 градусів), інтенсивність теплового (інфрачервоного) випромінювання на 349-1480 Вт/м2 (489-1620 Вт/м2 при ГДР 140 Вт/м2), згідно з ДСН 3.3.6.042-99 «Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень».
ІІІ. Вібрація загальна:
- рівні загальної вібрації перевищують ГДР на 2,2 – 7,5 дБ (103,2-108,5 дБ при ГДР 101 дБ), згідно з ДСН 3.3.6.039.99 «Державні санітарні норми виробничої та локальної вібрації».
IV. Шум:
- еквівалентний рівень шуму перевищує ГДР на 1,4-3,2 дБА (81,4-83,2 дБА, при ГДР – 80 дБА), згідно з ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку» (13-17).
Аналогічні обставини щодо шкідливості умов праці позивача на підприємстві зазначені і в інформаційній довідці про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), складеної Головним державним інспектором відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління інспекційної діяльності у Запорізькій області від 29.07.2024 року (а.с. 18-23).
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/6575/В від 24.10.2025 року визначено: причина втрати професійної працездатності – професійне захворювання; відсоток втрати працездатності – 60%; дата встановлення професійного захворювання: 26.09.2025 року (а.с. 24-25).
Статтею 43 Конституції України, статтею 2 КЗпП України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Частиною 8 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.
За статтею 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу (ст. 153 КЗпП України).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ.
Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (ст. 173 КЗпП України).
Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За нормами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Iталії») i в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ вiд 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст . 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв i тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Судом встановлено, що умови праці на підприємстві відповідача (на робочому місці) не відповідали безпечним стандартам. Відповідно до акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 25 вересня 2025 року (Форма П-4), позивачу встановлено діагнози: 
1) Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза субремісії, дифузний пневмосклероз, емфізема легень, ЛН-ІІ (другого) ст. (J42); 
2) Вібраційна хвороба ІІ ст. у вигляді хронічної правобічної попереково-крижової радикулопатії з больовим компонентом і статико-динамічними порушеннями, вегетосенсорної полі невропатії верхніх кінцівок (Т75.2); 
3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІІ (третього) ст. - за класифікацією Остапкович В.Є. та ОСОБА_2 – захворювання професійні, встановлені вперше.
Діагноз супутній: Плечолопатковий периартроз, деформуючий артроз 1-2 ст. плечових суглобів з больовим синдромом та помірним порушенням функції (М19). Деформуючий артроз ліктьових суглобів 1-2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функції (М19). Деформуючий артроз колінних суглобів 1-2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функції (М17). Деформуючий артроз кульшових суглобів 2 ст. з больовим синдромом та помірним порушенням функцій (М16), - з умовами праці не пов`язані згідно даних інформаційної довідки про умови праці. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик високий, кризовий перебіг, екстрасистолія (ІІІ).
Професійні захворювання встановлені вперше. 
Отже, надані позивачем докази у їх сукупності дають підстави для висновку про наявність у позивача стійкої втрати працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням та права на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Також суд враховує тривалість праці позивача в шкідливих та особливо шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, яка склала 22 роки 11 місяців. 
Твердження представника відповідача про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє, оскільки добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.
При цьому, суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу протягом тривалого часу.
Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.
Те, що ці захворювання є професійними, було встановлено саме висновком спеціалізованого медичного закладу. 
Доводи відповідача про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, наявності на робочому місці відповідача шкідливих виробничих факторів, тих обставин, що професійне захворювання у позивача пов`язано із роботою в небезпечних і шкідливих умовах на підприємстві відповідача, і що таке захворювання завдало потерпілому моральної шкоди, фізичних і моральних страждань, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.
Отже, на думку суду, належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 60 000, 00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнав у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат надані наступні докази: копія договору від 28.08.2025 року про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Біліченком Олегом Олександровичем та ОСОБА_1 , акт приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 20 грудня 2025 року на суму 11 000, 00 грн., копія ордеру на надання правничої допомоги.
Представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу посилаючись фактично на те, що сума витрат є завищеною, не відповідає складності справи та наданим адвокатом послуг і виконаних робіт.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.
З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 5 000, 00 грн.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі, згідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 137, 141, 212, 259, 263-265, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , поданою в інтересах останнього адвокатом Біліченком Олегом Олександровичем, до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, у розмірі 60 000, 00 гривень (шістдесят тисяч гривень 00 коп.), одноразово.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір у розмірі 1 064, 96 гривень.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 гривень (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 .
Представник позивача: адвокат Біліченко Олег Олександрович, адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .
Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ЄДРПОУ 00191230, адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72.
Представник відповідача: адвокат Ніколенко Микола Миколайович, адреса: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 .

Суддя: А.П. Завіновськ