П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8381/25	
Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,
повний текст судового рішення
складено 23.10.2025, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі №400/8381/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім «Колос» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000313
У С Т А Н О В И В:
06.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім «Колос» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці №UA204020/2025/000313.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним до контролюючого органу подано усі необхідні документи з метою підтвердження митної вартості товару за першим (основним) методом – за ціною договору. Натомість, Рівненською митницею безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000313.
Відповідач із позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про те, що подані декларантом до контролюючого органу документи містяться розбіжності, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Декларантом до митного органу подано додаткові документи, однак наведені вище розбіжності усунуто не було, що власне й слугувало підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі №400/8381/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім «Колос» задоволено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що декларантом подано усі документи, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість товару за першим методом. Такі документи підтверджують числове значення митної вартості та не містять розбіжностей. Також, окружним адміністративним судом зазначено, що неведені суб`єктом владних повноважень в спірному рішенні про коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1 обґрунтування спростовуються поясненнями декларанта та поданими до митного органу документами.
Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норми матеріального права, Рівненською митницею викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги рівненська митниця зазначає, що в документах, які подано декларантом до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості, містяться розбіжності, надані ТОВ «Агроторговий дім «Колос» документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Натомість, декларантом виявлених розбіжностей усунуто не було, що власне й слугувало підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного митного законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини справи.
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 31.03.2025 між компанією «Janzen Automobile» (Німеччина) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім «Колос» укладено зовнішньоекономічний контракт №1 щодо придбання автомобіля Ford Transit Custom 300 2019 р.в., що був у використанні, на умовах СРТ - Білефельд (Інкотермс-2000) за ціною 8450 Євро.
29.05.2025 автомобіль Ford Transit Custom 300 2019 р.в. Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім «Колос» ввезено на митну територію України.
З метою здійснення митного оформлення товару, 30.05.2025 ТОВ «Агроторговий дім «Колос» до митного органу подано митну декларацію №25UA204020012261U0, у якій митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення ТОВ «Агроторговий дім «Колос» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: рахунок-фактуру (Інвойс) (Commercial invoice) № 2025031 від 31.03.2025; загальну декларацію прибуття №25UA141000581189Z9 від 29.05.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 28.03.2025; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 1 від 04.04.2025; калькуляцію транспортних витрат № 1 від 30.05.2025; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 1613 від 30.05.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1 від 31.03.2025; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом №1613 від 30.05.2025; інші некласифіковані документи - зображення 30.05.2025; копію митної декларації країни відправлення №25DE800160850085B7 від 26.05.2025.
Під час перевірки документів, які подано декларантом на підтвердження митної вартості товару, фахівцями контролюючого органу установлено, що вони містять розбіжності, а саме: 
- комерційний інвойс від 31.03.2025 №2025031 не містить інформації про реквізити контракту від 31.03.2025 №1. Крім того, в інвойсі від 31.03.2025 №2025031 наявна інформація, щодо документу №1a UstG, якого до митного оформлення не подано;
- відповідно до п. 3.1 контракту від 31.03.2025 №1 товар поставляється згідно правил «Ікотермс 2000» за умовами поставки - CPT- Bielefeld (DE). Однак, в наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 26.05.2025 №25DE800160850085B7, міститься інформація, щодо умов поставок - FCA Bielefeld (DE), що є порушенням умов контракту;
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 04.04.2025 №1 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах - це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь-яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано;
- подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28.03.2025 №0708703457 містить відомості про особу на яку зареєстровано транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом;
- копія митної декларації країни відправлення від 26.05.2025 №25DE800160850085B7 не містить жодних відміток митниці відправлення. 
У зв`язку із встановленням митним органом означених розбіжностей, останнім на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, зокрема: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу; 2) банківські платіжні документи або інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) копію митної декларації заявленої країни відправлення з відмітками митниці відправлення від 26.05.2025 №25DE800160850085B7; 4) документ №1а UstG.
Декларанту також було запропоновано за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
За результатом розгляду питання щодо митного оформлення зазначеного у митній декларації товару Рівненською митницею прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1, а також сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2025/000313.
Не погодившись із коригуванням митним органом заявленої декларантом у митній декларації митної вартості товару позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.
Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).
Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості створює обов`язок витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості та жодним чином не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, саме, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Так, за наслідком дослідження документів, які ТОВ «Агроторговий дім «Колос» подано до митного органу з метою визначення митної вартості товару за першим методом, колегією суддів установлено, що вони ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні відомості, що піддавались обчисленню, а також обґрунтовують митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність наведених суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному індивідуальному акті обґрунтувань стосовно неможливості визначення митної вартості товару за заявленим ТОВ «Агроторговий дім «Колос» у митній декларації методом, з огляду на таке. 
Стосовно доводу митного органу про те, що комерційний інвойс від 31.03.2025 №2025031 не містить інформації про реквізити контракту від 31.03.2025 №1, колегія суддів зазначає наступне. 
З матеріалів справи убачається, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товару ТОВ «Агроторговий дім «Колос» до митного органу подано рахунок-фактуру (інвойс) від 31.03.2025 №2025031.
Рахунок-фактура (інвойс) – це документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони будуть поставлені, а також є підставою для здійснення розрахунків.
За наслідком дослідження наявного у матеріалах справи рахунок-фактура (інвойс) від 31.03.2025 №2025031 колегією суддів установлено, що він містить відомості щодо автомобіля Ford Transit Custom 300 2019 р.в. та його вартість (8450 евро).
Колегією суддів з`ясовано, що рахунок-фактура (інвойс) від 31.03.2025 №2025031 не містить відомостей щодо контракту №1 від 31.03.2025.
Натомість, значена обставина не є беззаперечним свідченням порушення декларантом митних правил, а також не вказує, що вартість автомобіля є іншою, аніж та, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 31.03.2025 №2025031.
Якщо рахунок-фактура (інвойс) містить достатньо відомостей для ідентифікації товару та його ціни формальне відображення в ньому реквізитів контракту не є обов`язковим з точки зору митного законодавства в контексті перевірки правильності задекларованої митної вартості товару. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що поданий декларантом до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) від 31.03.2025 №2025031 містить достатньо відомостей для ідентифікації товару та його ціни.
Наявність чи відсутність у інвойсі певних відомостей (реквізитів), зокрема, щодо реквізитів контракту не свідчить про заниження позивачем митної вартості товарів.
Апеляційний суд вказує, що у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
З огляду на вказане, для вирішення даного спору є безпідставним посилання митного органу відносно того, що рахунок-фактура (інвойс) від 31.03.2025 №2025031 не містить інформації про реквізити контракту від 31.03.2025 №1.
Є необґрунтованим також довід скаржника про неподання ТОВ «Агроторговий дім «Колос» до митного оформлення документу (§4 Nr. 1a UstG) реквізити якого містить рахунок-фактура (інвойс) від 31.03.2025 №2025031, адже означене є посиланням на законодавчий припис Німеччини, яким врегульовано питання щодо звільнення від сплати ПДВ при експортних постачаннях (вивезенні товарів) до країн за межами Європейського Союзу.
Щодо посилання відповідача на те, що умови поставки, які зазначено в контракті, не відповідають умовам поставки товару, які відображено в митній декларації країни відправлення, апеляційний адміністративний суд вказує таке. 
Так, відповідно до п.3.1 контракту від 31.03.2025 №1 поставка здійснюється на умовах CPT-Білефельд.
Як убачається із митної декларації від 30.05.2025 №25UA204020012261U0, яку подано ТОВ «Агроторговий дім «Колос» до контролюючого органу, умовами поставки товару є CPT DE Bielefeld.
Водночас, згідно із відомостями митної декларації країни відправлення від 26.05.2025 №25DE800160850085B7 умовами поставки є FCA Bielefeld (DE).
Слід врахувати, що вказуючи про наявність досліджуваних розбіжностей контролюючий орган зауважує лише про порушенням умов контракту. Однак, не ставить під сумнів повноту задекларованих ТОВ «Агроторговий дім «Колос» числових значень, які впливають на визначення митної вартості товару, зокрема, витрат на транспортування, страхування тощо. 
Апеляційний адміністративний суд акцентує на тому, що рішення митного не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, поданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.
Відносно неприйняття митним органом платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 04.04.2025 №1 як документу, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, колегія суддів вказує таке. 
Порядок виконання платіжних операцій в іноземній валюті за рахунками користувачів платіжних послуг регламентовано Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.
Перелік обов`язкових реквізитів, які повинна містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах наведено в пункті 14 розділу ІІ Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.
Згідно із пунктами 22, 25 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, банк платника/небанківський надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах/платіжну інструкцію в іноземній валюті протягом 30 календарних днів з дати її складання ініціатором.
Банк виконує платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах у межах залишків коштів в іноземній валюті або банківських металів на рахунках платника на момент надходження платіжної інструкції (крім платіжних інструкцій стягувача).
Судом апеляційної інстанції установлено, що на підтвердження оплати товару позивач до митного оформлення надано платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах від 04.04.2025.
За наслідком дослідження такого документу колегією суддів установлено, що він містить детальну інформацію щодо платника та отримувача, банків, які їх обслуговують (повне найменування, адреса, код Swift), призначення платежу, підпис операційного працівника банку платника та печатки банку, а тому не ставить під сумнів виконання банківською установою досліджуваної платіжної інструкції. 
Також, слід зауважити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Разом з цим, умови та терміни оплати товару безпосередньо ціни такого товару не стосуються. 
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що надані декларантом документи можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та вони містить інформацію щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що контролюючий орган не ставить під сумнів повноту задекларованої позивачем ціни товару, колегія суддів уважає безпідставними досліджувані посилання скаржника. 
Стосовно посилання суб`єкта владних повноважень на те, що подане ТОВ «Агроторговий дім «Колос» до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28.03.2025 №0708703457 містить відомості про особу на яку зареєстровано транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом, колегія суддів вказує наступне. 
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (техпаспорт) – це основний документ, що підтверджує реєстрацію авто та допуск до участі в дорожньому русі.
Апеляційний адміністративний суд зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не містить жодних відомостей щодо ціни автомобіля та/або іншої інформації, яка має значення для правильного розрахунку митної вартості товару. 
З огляду на означене суд апеляційної інстанції вказує про безпідставність доводів митного органу в досліджуваній частині апеляційної скарги. 
Не є юридично спроможним у контексті спірної ситуації також те, що копія митної декларації країни відправлення від 26.05.2025 №25DE800160850085B7 не містить жодних відміток митниці відправлення, т.я. митним органом не аргументовано, а колегією суддів не установлено яким чином така обставина впливає на визначення митної вартість товару. 
За наслідком дослідження наведених суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному індивідуальному акті обґрунтувань апеляційним адміністративним судом з`ясовано, що вони не стосуються числових значень складових митної вартості товарів та не впливають на можливість перевірки правильності визначення митної вартості, а тому не могли бути підставою для коригування заявленої митної вартості товарів.
З урахування установлених фактичних обставин справи апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що подані декларантом документи містять усі відомості, які підтверджують задекларовану ТОВ «Агроторговий дім «Колос» митну вартість товару.
Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, як і не доведено неможливості визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору).
Між тим, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи скаржника стосовно спрацювання системи управління ризиками, оскільки вказане є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Посилаючись на такі обставини контролюючий орган має довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; митну вартість за відповідною вантажною митною декларацією не було відкориговано; рішення про коригування (якщо воно приймалося) не оскаржено до суду та не скасовано судом. 
Тоді як, матеріали справи таких доказів не містять.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо протиправності та наявності законодавчо передбачених підстав для скасування спірного рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000349.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі №400/8381/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторговий дім «Колос» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів від 30.05.2025 № UA204000/2025/000033/1, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2025/000313 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька