Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року № 520/33997/25 

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) про стягнення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 123552 грн 44 коп. (сто двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві гривні 44 копійки) під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 19.11.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №1230 (з основної діяльності) “Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди за липень, серпень 2022 року солдату ОСОБА_1 ” Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за липень, серпень 2022 року, а також додаткової винагороди за липень, серпень 2022 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
Ухвалу від 07.01.2026 надіслано за місцем проживання відповідача, до суду 02.02.2026 повернувся конверт із відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній".
Крім цього, ухвала про відкриття провадження по справі оприлюднена в єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №340/4259/20, від 24.11.2021 у справі №280/228/20 тощо, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином.
Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2022 № 56, солдат ОСОБА_1 (Відповідач), вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків за посадою номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 № 128, солдат ОСОБА_1 , номер обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 аеромобільно-десантної роти, призначений наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від “09” травня 2022 року № 89- РС на посаду солдата резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з “09” травня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.05.2022 № 131, солдат ОСОБА_1 , солдат резерву резервної роти, вважається таким, що з “10” травня 2022 року вибув до Краматорської міської лікарні м. Краматорськ Донецької області.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 № 151, солдата ОСОБА_1 , солдата резерву резервної роти, відповідно до пункту 116 підпункту 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з “01” червня 2022 року увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2022 № 362, солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 , який “10” травня 2022 року був відправлений до Краматорської міської лікарні № 3, вважається таким, що станом на “27” грудня 2022 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідає, медичні документи надані не були, місцезнаходження невідомо.
За фактом нез`явлення на службу з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 проведено службове розслідування, в рамках якого встановлено, що Відповідач 10.05.2022 звернувся до Краматорської міської лікарні м. Краматорськ Донецької області. 11.05.2022 медичною ротою військової частини НОМЕР_5 солдата ОСОБА_1 переведено до ВМКЦ СР м. Дніпро для подальшого лікування. Згідно запису книги обліку амбулаторних хворих №401 від 11.05.2022 військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 солдат ОСОБА_1 був на амбулаторному огляді у військовій частині НОМЕР_6 та направлений на лікування до КНП «МКЛ №5» ДМР, де знаходився з 11.05.2022 по 12.05.2022. 3 13.05.2022 по 14.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «КПТД» ДОР м. Кривий Ріг. 14.07.2022 виписаний до військової частини для подальшого проходження служби, але діючи всупереч інтересам служби, грубо порушуючи вимоги Конституції України, законів України та Статутів Збройних Сил України, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, будучи придатним для проходження військової служби та не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин з лікувального закладу, а саме в район пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та ухиляється від виконання обов`язків військової служби з 15.07.2022 по теперішній час. Таким чином, з 15.07.2022 по теперішній час, тобто протягом всього часу незаконного перебування за межами місця служби, солдат ОСОБА_1 , з метою ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, переховується від правоохоронних органів та приховує від оточуючих свою належність до Збройних Сил України. Крім того, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій та маючи можливість повернутися до місця служби, останній ніяких заходів для цього не вживає та проводить час на власний розсуд.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.02.2023 № 256 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_2 за фактом нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу” солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення – оголошено сувору догану. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснити перевірку нарахованого та виплаченого солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення.
06.11.2025 за вх. № 23576/р до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 про те, що згідно вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.02.2023 № 256 “Про підсумки службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_2 за фактом нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу”, нею було проведено перевірку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 (колишньому солдату резерву резервної роти військової частини НОМЕР_1 ), який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_5 солдату ОСОБА_4 , в результаті якої було виявлено факти надмірно виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди.
На підставі вказаного рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 06.11.2025 виданий наказ № 967 “Про призначення службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди за липень, серпень 2022 року солдату ОСОБА_1 ”.
У ході проведення службового розслідування встановлено, що Відповідач 10.05.2022 звернувся до Краматорської міської лікарні м. Краматорськ Донецької області. 
11.05.2022 медичною ротою військової частини НОМЕР_5 солдата ОСОБА_1 переведено до ВМКЦ СР м. Дніпро для подальшого лікування. Згідно запису книги обліку амбулаторних хворих № 401 від 11.05.2022 солдат ОСОБА_1 був на амбулаторному огляді у військовій частині НОМЕР_6 та направлений на лікування до КНП ‘‘МКЛ № 5’’ ДМР, де знаходився на лікуванні з 11.05.2022 по 12.05.2022. З 13.05.2022 по 14.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КП ‘‘КПТД’’ДОР м. Кривий Ріг. 14.07.2022 виписаний до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Про те, що сталося з військовослужбовцем та про причини неповернення до розташування військової частини, а також про місце свого дійсного перебування солдат ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_1 не повідомляв.
Вищевказаними діями солдат ОСОБА_1 ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 щодо свого місця перебування, внаслідок чого йому здійснювались надлишкові нарахування та виплати грошового забезпечення протягом часу поки не було встановлено факт його ухилення від виконання обов`язків військової служби.
19.11.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ №1230 (з основної діяльності) “Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди за липень, серпень 2022 року солдату ОСОБА_1 ” Вказаним наказом вирішено вважати встановленим факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків військової служби, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за липень, серпень 2022 року, а також додаткової винагороди за липень, серпень 2022 року.
Згідно довідки від 01.11.2025 року №982 по солдату ОСОБА_1 загальна сума переплати становить 123552 грн 44 коп.
Детальний розрахунок:
Переплата за липень 2022 року:
- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків – 17 429 грн 43 коп.;
- по додатковій грошовій винагороді – 42 000 грн. 00 коп.
Переплата за серпень 2022 року:
- по грошовому забезпеченню з урахуванням податків – 22 123 грн 01 коп.
- по додатковій грошовій винагороді – 42 000 грн. 00 коп.
Разом переплата за липень-серпень 2022 року становить 123552 грн 44 коп. (з урахуванням зайво перерахованих податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску).
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).
Згідно з ст.11 Статуту № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до ст.16 Статуту №548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно з статей 26,27 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX (далі - Закон №160-IX), визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ст. 1 цього Закону, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону №160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №160-IX стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Так, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що згідно наказу "Про результати службового розслідування" від 19.11.2025 №1230 встановлено, факт неналежного виконання службових обов`язків, що спричинило надлишкову виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за липень, серпень 2022 року, а також додаткової винагороди за липень, серпень 2022 року.
Суду не надано доказів оскарження позивачем наказів, якими його притягнуто до матеріальної відповідальності.
Таким чином, факт завданої відповідачем майнової шкоди на загальну суму 123552,44 грн підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст.10 Закону №160-IX).
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Як встановлено під час розгляду адміністративної справи відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої майнової шкоди на суму 123552,44 грн.
Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що у справі достатньо доказів на підтвердження понесених позивачем збитків, завданих державі в особі Військової частини НОМЕР_1 та невиплати їх у добровільному порядку, а тому позовні вимоги позивача - стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в розмірі 123552,44 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тому судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 123552 грн 44 коп. (сто двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві гривні 44 копійки) під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заічко О.В.