ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026	Справа № 910/4002/26	

у складі суду - суддя Погрібна С.В., після виходу з лікарняного, розглянувши матеріали
за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (адреса: 03117, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 65, код ЄДРПОУ: 30115243)
до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР - ПОЛІС" (адреса: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, код ЄДРПОУ: 19350062)
про стягнення коштів
без виклику сторін,
УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - позивач / ПрАТ «СГ «ТАС») до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР - ПОЛІС" (далі - відповідач / ПрАТ «СК ІНТЕР-ПОЛІС») про стягнення 62 154,75 грн страхового відшкодування, 8 363,00 грн - інфляційного збільшення, 2 711,71 грн - 3% річних та 8 797,10 грн - пені.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства України не виконав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку із завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та право вимоги за якою перейшло до позивача.
Ухвалою суду від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
24.04.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 07-11/32568/26), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.
Зазначив, що з часу ДТП, яка мала місце 03.05.2024 та до теперішнього часу від ПрАТ «СГ «ТАС», потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування, відповідна заява із додатками до ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» не надходили. Позивачем не подано до суду належних доказів направлення на адресу відповідача, впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, заяви про виплату страхового відшкодування та отримання останнім відповідної заяви із додатками. Рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення, на яке посилається позивач, не містить відомостей, що саме направлялося на адресу ПАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», оскільки опис вкладення відсутній. 
Враховуючи наведене, заявлені позивачем до стягнення вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку із недоведеністю позивачем звернення із відповідною заявою до відповідача. 
29.04.2026 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 07-11/34085/26), в якій зазначив, що відповідач не надає жодних доказів неотримання заяви про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації.
Позивач виконав свій обов`язок щодо належного повідомлення відповідача, направив заяву про виплату страхового відшкодування вих. № 03436/9224 від 16.07.2024 з необхідним пакетом документів, відповідно ст. 35 Закону №1961-IV, а ризик неповідомлення несе сам відповідач, який був зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції за своєю зареєстрованою адресою.
Під час розгляду справи по суті, судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановлено обставини.
Рішення виноситься суддею з урахуванням строку її перебування на лікарняному.
Окрім того, у зв`язку зі збройною агресією збоку РФ, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, враховуючи поточну обстановку, постійні тривоги, які впливають на працездатність, суд був вимушений вийти за межі строку винесення рішення, встановленого ГПК України.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
11.07.2023 між ПрАТ «СГ «ТАС» та ТОВ «Асіно Україна» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FA-00280964, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (застрахований транспортний засіб) та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення та додатковим обладнанням встановленим на ньому (застраховане додаткове обладнання).
Відповідно до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FA-00280964 (в редакції Додаткового договору № 30 від 05.06.2024) транспортний засіб Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований на підставі вищезазначеного Договору.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «Асіно Україна».
03.05.2024, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Huyndai, д.н.з. НОМЕР_3 , в м. Львов, по вул. Шота Руставелі, 8а, здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2024 у справі № 461/3996/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
07.05.2024 ТОВ «Асіно Україна» (потерпіла особа) звернулося до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про настання події.
07.05.2024 уповноваженою особою позивача проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).
Відповідно до рахунку - фактури ТОВ «ІЛТА ЛЬВІВ» № 7820 від 10.05.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 62 154, 75 грн з ПДВ.
01.07.2024 ТОВ «Асіно Україна» (потерпіла особа) звернулося до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі страхового Акту № 15570/01/924 від 03.07.2024 ПрАТ «СГ «ТАС» прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 62 154,75 грн.
04.07.2024 ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувало на банківські реквізити ТОВ «ІЛТА ЛЬВІВ» страхове відшкодування у розмірі 62 154, 75 грн, призначення платежу: страх. відшк. по Дог № FA-00280964 від 11.07.2023, рах. № 7820 від 10.05.2024, за рем. т/з. Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , вл. ТОВ «Асіно Україна», з ПДВ.
Також судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу Huyndai, д.н.з. НОМЕР_3 , станом на момент ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «ІНТЕР - ПОЛІС», поліс №ЕР/214442100, франшиза - 0 грн, що не заперечується сторонами у справі.
19.07.2024 ПрАТ «СГ «ТАС» направило на адресу місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, ПрАТ «СК «ІНТЕР - ПОЛІС» заяву про виплату страхового відшкодування вих. № 03436/9224 від 16.07.2024, яка отримана представником відповідача (Савчук) 23.07.2024, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.
При прийнятті рішення судом враховано наступне:
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Як передбачено ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
20.06.2024 набрав чинності новий Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який введено в дію з 01.01.2025.
У ч. 6 розділу 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 20.06.2024 зазначено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у редакції станом на момент спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у редакції станом на момент спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у редакції станом на момент спірних правовідносин, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але некінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц і від 2 червня 2022 року у справі №638/10072/19).
У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 суд касаційної інстанції зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля.
У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. Наказу Міністерства юстиції України 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі - Методика) вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п. 6.3. Методики визначення року виготовлення КТЗ здійснюється на підставі даних його виробника, які зазначаються у VIN-коді.
Відповідно до п. 7.38. Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки. 
За правилами пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції станом на момент спірних правовідносин, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції станом на момент спірних правовідносин, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції станом на момент спірних правовідносин, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції станом на момент спірних правовідносин, право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою.
Даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.
Судом встановлено, що 03.05.2024, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Huyndai, д.н.з. НОМЕР_3 , в м. Львов, по вул. Шота Руставелі, 8а, здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Винним у вчиненні вищезазначеної ДТП постановою Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2024 у справі № 461/3996/24 визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого, на момент вчинення ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «ІНТЕР - ПОЛІС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/214442100.
В подальшому, потерпіла особа ТОВ «Асіно Україна», яка є власником пошкодженого у вищезазначеній ДТП транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , та цивільно-правова відповідальність якої на момент настання ДТП була застрахована за Договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FA-00280964 від 11.07.2023 у ПрАТ «СГ «ТАС», звернулася до позивача з заявами про настання події та про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до рахунку - фактури ТОВ «ІЛТА ЛЬВІВ» № 7820 від 10.05.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 62 154,75 грн з ПДВ.
04.07.2024 ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувало на банківські реквізити ТОВ «ІЛТА ЛЬВІВ» страхове відшкодування у розмірі 62 154,75 грн.
Оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази про те, що пошкоджений транспортний засіб Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , був відремонтований, то розмір шкоди повинен визначатися відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, в даному випадку, ТОВ «ІЛТА ЛЬВІВ».
19.07.2024 ПрАТ «СГ «ТАС» направило на адресу місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, ПрАТ «СК «ІНТЕР - ПОЛІС» заяву про виплату страхового відшкодування вих. № 03436/9224 від 16.07.2024, яка отримана представником відповідача (Савчук) 23.07.2024, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.
Однак, станом на день розгляду справи, відповідачем не відшкодовано позивачу страхове відшкодування у розмірі 62 154,75 грн. у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивач не звертався до нього з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем не надано суду належних доказів направлення на адресу відповідача впродовж одного року з моменту скоєння ДТП заяви про виплату страхового відшкодування та отримання останнім відповідної заяви із додатками.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).
У пунктах 8.15 - 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено, що необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
З урахуванням вищезазначеного, суд не погоджується з доводами відповідача у цій частині, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів не отримання заяви ПрАТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування вих. № 03436/9224 від 16.07.2024, яка була направлена на адресу останнього 19.07.2024 та отримана відповідачем 23.07.2024.
Також суд критично ставиться до доводів відповідача в частині того, що позивачем не подані відповідні документи на підтвердження суми матеріального збитку, оскільки матеріали справи містять докази проведення відновлювального ремонту, пошкодженого транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 , а також докази перерахування позивачем грошових коштів на рахунок юридичної особи, яка здійснювала зазначений відновлювальний ремонт. 
Відповідачем, в свою чергу, не спростовано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Peugeot 301, д.н.з. НОМЕР_1 є необґрунтованою.
Також суд звертає увагу, що проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля у суб`єкта господарської діяльності, який є платником ПДВ, дає підстави для стягнення з винуватця ДТП на користь потерпілого всієї суми грошових коштів.
Оскільки, до позову надані докази проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля та у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № FA-00280964 від 11.07.2023 позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Отже, обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулася 03.05.2024, покладається на ПрАТ «СК «ІНТЕР - ПОЛІС».
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у межах ліміту відповідальності у розмірі 62 154,75 грн.
Таким чином, враховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення із відповідача страхового відшкодування у сумі 62 154,75 грн, що має наслідком задоволення позовних вимог у цій частині.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 8 797,10 грн, 3% річних у розмірі 2 711,71 грн та інфляційні втрати у сумі 8 363,00 грн.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Строк виконання зобов`язання може бути встановлений як договором, так і законом.
В даному випадку п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено строк виконання зобов`язання із виплати страхового відшкодування - 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та документів, зазначених у статті 35 цього Закону.
За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Станом на день ухвалення даного рішення встановлений 90 - денний строк наданий відповідачу для виплати страхового відшкодування або надання обґрунтованої відмови у здійсненні такої виплати завершився, однак, матеріали справи не мають доказів вчинення останнім виплати страхового відшкодування чи відмови у виплаті.
Перевіривши, наданий позивачем, розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що він є арифметично правильним, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР - ПОЛІС" (адреса: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, код ЄДРПОУ: 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (адреса: 03117, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 65, код ЄДРПОУ: 30115243) суму страхового відшкодування у розмірі 62 154,75 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 363,00 грн, 3% річних у розмірі 2 711,71 грн, пеню у розмірі 8 797,10 грн та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення складено та підписане суддею 18.06.2026.

Суддя Світлана ПОГРІБНА