КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2026 року м. Київ № 320/12289/23
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиці А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення перерахунку та виплати (з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168): грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення; грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік; індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення перерахунку та виплати (з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168) та індексації грошового забезпечення) одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої Позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 та з врахуванням раніше здійснених виплат;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої Позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та з урахуванням раніше здійснених виплат;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої Позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та з урахуванням раніше здійснених виплат;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої Позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та з врахуванням раніше здійснених виплат;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої Позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, індексації грошового забезпечення, та з врахуванням раніше здійснених виплат.
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період, що не перевищує 6 місяців (182 календарних дні), у розмірі 287 945,84 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період проходження ним військової служби з 24.02.2022 по 12.12.2022, під час проходження військової служби отримані одноразова грошова допомога при звільненні, грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення та індексація обчислені з грошового забезпечення, до якого безпідставно не включено суми виплаченої додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, що призвело для отримання таких виплат не у повному розмірі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 21.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.
Таким чином, керуючись положеннями частини шостої статті 162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 у задоволенні клопотання позивача про залучення співвідповідача - Військову частину НОМЕР_2 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 6, позивач у період з 24.02.2022 по 12.12.2022 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти.
30-31 травня 2022 року в ході безперервного бойового зіткнення на території Сіверодонецького району Луганської області позивач отримав мінно-вибухову травму (підтверджується довідкою про обставини отриманої травми від 20.07.2022 № 2290 (форма № 5), складеної відповідачем за результатами службової перевірки).
У період з 30.06.2022 по 26.10.2022 позивач проходив стаціонарне лікування.
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.12.2022 №312 позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як свідчить зміст позовних вимог, позивачу обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення та індексації із грошового забезпечення без врахування отриманих ним під час проходження військової служби сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.
Не погоджуючись із розміром отриманої одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення та індексації, позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок отриманих при звільненні виплат, шляхом включення до грошового забезпечення з якого такі обраховуються додаткової винагороди ,передбаченої Постановою №168.
Відповідь на подане звернення позивач не отримав.
Позивач, вважаючи, що отримав виплати при звільненні не у повному розмірі, звернувся за захистом порушених прав до суду.
Надаючи правову оцінку спірних правовідносин, суд зазначає таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано правовими нормами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Наказ №260).
Особливості виплати грошової допомоги для оздоровлення врегульовані приписами розділу XXIII Наказу №260.
Безспірно, відповідно до пункту 1 розділу XXIII Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (пункт 6 розділу XXIII Наказу №260).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168).
При цьому, за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.
За правилами підпункту 6 розділу ХХІІІ Порядку №260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).
Аналогічне виключення стосовно винагород міститься і в пункті 5 розділу ХХХІІ Порядку №260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Отже, делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому, саме положення Порядку №260 унормували приписи Закону №2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги на оздоровлення.
Такі ж правові висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 08.08.2024 у справі №240/26703/23.
За зазначеного правового регулювання, суд вважає, що обчислюючи розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач діяв правомірно.
Водночас, на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення та виплачувалася позивачу у 2022 році, суд вважає, що вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.09.2024 у справі №240/32125/23 та від 10.04.2025 у справі №380/10576/23.
Посилання позивача щодо застосовності правового підходу, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, правовідносини в якій виникли з приводу обчислення розміру пенсії, суд відхиляє, оскільки сформовані у цій справі висновки стосуються пенсійного забезпечення, а отже, не є релевантним до спірних правовідносин.
Вирішуючи питання індексації грошового забезпечення за 2022 рік, суд зазначає таке. 
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому таке грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Позивачем доказів ненарахування та не виплати відповідачем індексації грошового забезпечення позивачу за 2022 рік суду не надано. 
Так, частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси осіб підлягають захисту у разі встановленням судом факту їх порушення, інакше такі вимоги будуть передчасними.
Судом не встановлено, а позивачем не доведено, що відповідачем не була виплачена індексації грошового забезпечення позивачу у 2022 році.
Вирішуючи питання стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період, що не перевищує 6 місяців (182 календарних дні), у розмірі 287 945,84 грн, суд виходить з такого.
Відповідності до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.12.2022 №312 позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Тобто, станом на 13.12.2022 відповідач повинен був виплатити позивачу усі належні виплати при звільненні.
Однак, в порушення приписів вищенаведеного положення вчасного розрахунку не здійснив.
Правові відносини щодо виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовців врегульовані нормами КЗпП України.
Так, статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність, а саме обов`язок колишнього роботодавця виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.
Водночас, вимога позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період, що не перевищує 6 місяців (182 календарних дні), у розмірі 287 945,84 грн. є передчасною, оскільки позивачем оскаржується сума остаточного розрахунку, а відтак не може бути величиною для обрахунку розміру середнього заробітку при звільненні.
Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 та з урахуванням раніше здійснених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.