ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року	справа № 380/1797/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - позивач) звернулося в суд з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанову від 20.01.2026 ВП № 79459289 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Павліва Давида Йосиповича про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі № 380/14174/25, яке набрало законної сили 09.10.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 за №1159/12/9931, станом на 05.03.2019 року з врахуванням основних і додаткових щомісячних виплат, починаючи з 03.08.2023 року, із врахуванням раніше виплачених сум. Повідомив, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 21.01.2026 надійшла постанова про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн від 20.01.2026 ВП № 79459289. Вважає, що рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань. Зазначив, що перерахунок пенсії здійснено, з 01.12.2025 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 23610,00 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.08.2023 по 30.11.2025 становить 505931,88 грн., яка виплачується в межах затверджених бюджетних призначень відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Позивач стверджує, що відповідач дійшов помилкового висновку про невиконання позивачем судового рішення у справі № 380/14174/25, тому позивач звернувся до суду із цим.
Ухвалою від 09.02.2026 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 79459289. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 09.02.2026 та копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.
Третя особа правом подати пояснення на позовну заяву не скористалася.
Суд розглянув матеріали позовної заяви та відзиву на позовну заяву, дослідив подані сторонами письмові докази та встановив таке.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 у справі № 380/14174/25, яке набрало законної сили 09.10.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії та її виплату з 03.08.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, передбачених у новій довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.05.2025 за №1159/12/9931 про розмір грошового забезпечення в аналогічній посаді станом на 05.03.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.05.2025 за №1159/12/9931, станом на 05.03.2019 з врахуванням основних і додаткових щомісячних виплат, починаючи з 03.08.2023, із врахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення від 08.09.2025 у справі № 380/14174/25 Львівським окружним адміністративним судом 21.10.2025 видано виконавчий лист № 380/14174/25.
Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлівом Давидом Йосиповичем 29.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79459289 з примусового виконання виконавчого листа № 380/14174/25, виданого 21.10.2025 Львівським окружним адміністративним судом.
Листом від 11.11.2025 № 1300-5310-5/150888 позивач повідомив відповідача про виконання рішення суду у справі № 380/14174/25, а саме: здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.08.2023 по 30.11.2025 становить 505931,88 грн та буде виплачена в межах затверджених бюджетних призначень згідно з Порядком № 821.
У подальшому відповідач надіслав на адресу позивача вимогу виконавця від 13.11.2025 № 21834 щодо надання розрахунку заборгованості та підтвердження фактичної виплати пенсії щомісячно із серпня 2023 по квітень 2025 року в розмірі 4538,11 грн.
Листом від 18.11.2025 № 1300-5310-5/155023 позивач повідомив відповідача про виконання рішення суду та надав відповідні перерахунки пенсії. З 01.12.2025 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 23610,00 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.08.2023 по 30.11.2025 становить 505931,88 грн. та виплачується в межах затверджених бюджетних призначень відповідно до Порядку № 821.
Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлівом Давидом Йосиповичем винесено постанову про накладення штрафу від 20.01.2026 ВП № 79459289 у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду. Вказана постанова мотивована тим, що станом на 07.01.2026 рішення суду боржником не виконано, що підтверджується заявою від 07.01.2026 ОСОБА_1 .
Не погоджуючись зі спірною постановою про накладення штрафу, вважаючи, що така винесена відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний принцип обов`язковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили, знайшов своє відображення й у відповідних положеннях КАС України.
Так, згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
А відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пунктів 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
За змістом абзацу першого частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Пунктами 1 та 6 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналіз наведених правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
В оскаржуваній постанові зазначено, що станом на 07.01.2026 рішення суду боржником не виконано, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 07.01.2026 за вхідним №114.
Суд звертає увагу на те, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79459289 з примусового виконання виконавчого листа № 380/14174/25, виданого 21.10.2025 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 .
З цього приводу суд зазначає, що в межах виконавчого провадження № 79459289 відповідач повинен перевірити факт виконання рішення суду.
При прийнятті спірної постанови, державний виконавець врахував заяву стягувача про невиконання рішення суду. 
Разом з тим, суд звертає увагу, що судовим рішенням у справі № 380/14174/25, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ та Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.05.2025 за №1159/12/9931, станом на 05.03.2019 з врахуванням основних і додаткових щомісячних виплат, починаючи з 03.08.2023, із врахуванням раніше виплачених сум.
З копії перерахунку пенсії слідує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2025, загальний розмір пенсійної виплати становить 23610,00 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.08.2023 по 30.11.2025 становить 505931,88 грн. 
Часткові виплати в рахунок заборгованості здійснюються відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій, призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821.
Суд зазначає, що судовим рішенням у справі № 380/14174/25 жодного зобов`язання щодо виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на Головне управління не покладено. Підсумок пенсії з надбавками з 01.12.2025 становить 29475,42 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії – 23610,00 грн, що свідчить про виконання позивачем перерахунку відповідно до рішення суду.
При цьому суд звертає увагу на те, що висновки відповідача в частині визнання факту невиконання рішення суду є безпідставними з огляду на те, що позивачем здійснено перерахунок пенсії та розпочато виплату заборгованості відповідно до встановленого порядку фінансування, що виключає наявність поважних причин невиконання рішення суду.
Таким чином, у межах спірних правовідносин відсутні обставини, які свідчать про невиконання позивачем без поважних причин вимог виконавчого листа № 380/14174/25, виданого 21.10.2025 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 .
Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 18.06.2019 року № 826/721/16, а також у постанові від 13.11.2025 по справі 260/9788/23, відповідно до якої виплата перерахованих сум пенсії за відсутності виділення Пенсійним Фондом України коштів для їх виплати та без фактичного перерахування коштів - не може вважатись невиконанням рішення суду без поважних причин.
Вказані висновки Верховного Суду, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.
За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу на позивача не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання її протиправною та скасування.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
В силу приписів ст. 139 КАС України, з урахуванням висновків суду про задоволення позову, судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262, 287 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20.01.2026 ВП № 79459289 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сплачений судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Суддя Желік О.М.