Провадження №3/748/560/26
Єдиний унікальний № 748/1418/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Майбороди С.М,
за участю секретаря Пасько К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 

за частиною 2 статті 172-15 КУпАП, 

У С Т А Н О В И В:
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 120 від 21.04.2026 ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №120-HP від 30.04.2026 ОСОБА_1 визначено завдання з виконання обов`язків військової служби на 01.05.2026 у добовому наряді днювальним патруля стаціонарного «БРАМА 3» на території військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 .
Разом з тим, курсант навчального взводу навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, на території військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 313, 314 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01.05.2026, в умовах особливого періоду (воєнного стану), обов`язки в добовому наряді днювальним патруля стаціонарного «БРАМА 3» не виконував, до виконання вказаних обов`язків не приступив, а проводив час не пов`язуючи з виконанням службових обов`язків військовослужбовця добового наряду.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що він є послушником Києво-Печерської лаври, виконує реставраційній роботи та роботи по інкрустації ікон. Він відмовляється виконувати військові накази, але не відмовляється виконувати господарські накази.
За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-20 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 21 від 01.05.2026, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів; довідкою про персональні дані ОСОБА_1 ; довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.04.2026; обліковою картка військовослужбовця ОСОБА_1 ; інформаційною картою з Державної міграційної служби ОСОБА_1 ; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 120 від 21.04.2026; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині про склад добового наряду) № 120-НР від 30.04.2026 про призначення курсанта ОСОБА_1 у склад добового наряду на 01.05.2026; письмовими поясненнями військовослужбовців від 01.05.2026: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а захист України, її незалежності та територіальної цілісності України, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб запроваджено воєнний стан, який триває на даний час.
Відповідно до п. 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. встановлено у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України від 23.04.1991 № 987 «Про свободу совісті та релігійні організації» ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.
Можливість брати участь у богослужіннях та релігійних обрядах під час виконання обов`язків військової служби надається військовослужбовцям з дозволу командира (начальника) військового з`єднання чи частини. Військовослужбовці не мають права відмовлятися або ухилятися від виконання обов`язків військової служби з мотивів релігійних переконань та використовувати службові повноваження для релігійної чи атеїстичної пропаганди. Військовослужбовці мають право на придбання, володіння і використання релігійної літератури будь-якою мовою, а також інших предметів та матеріалів релігійного призначення. Ніхто немає права перешкоджати задоволенню військовослужбовцями своїх релігійних потреб (ч.2, 3, 4 ст.6 Закону №2011).
Суд зауважує, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.
В Україні було оголошено загальну військову мобілізацію всіх військовозобов`язаних осіб, тобто йдеться не про військову службу за призовом, яка має місце в мирний час (як у справах ЄСПЛ), а про військову службу за мобілізацією для відсічі ворожої збройної агресії.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Конвенції, свобода сповідувати релігію може підлягати обмеженням, якщо вони встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки або захисту прав і свобод інших осіб.
ЄСПЛ визнає, що в умовах масштабної збройної агресії та загрози існуванню нації держава має широкий простір розсуду («tag6 of appreciation»). Захист територіальної цілісності є легітимною метою, що переважає індивідуальне право на відмову від виконання військового обов`язку.
Так, українське суспільство змушене захищатися від військового нападу сусідньої держави. Військові дії агресора мають широкомасштабний характер й охопили майже всі області України, протяжність лінії оборони сягнула значної частини її кордону. Україна обороняється від нападу держави, яка значно переважає її за площею, кількістю населення, озброєння, а також володіє ядерною зброєю. Ці та інші фактори можуть характеризуватися як непередбачувана та виключна ситуація (див., наприклад, рішення у справі «Cristian-Vasile Terhes against Romania» від 13 квітня 2021 року, № 49933/20).
Загальну військову мобілізацію оголошено з легітимною метою оборони від агресії, яка загрожує існуванню нації. Захист нації та життя її людей може розглядатися як легітимний інтерес у громадській безпеці для захисту прав і свобод інших людей, включно й цивільних осіб. Якщо існування України поставлено під загрозу, то держава повинна вжити всіх можливих заходів для самозбереження (у тому числі мобілізації військовозобов`язаних). Така легітимна мета дозволяє державі впроваджувати пропорційні обмеження.
Згідно ст. 10 Статуту Збройних Сил України, яка визначає загальні обов`язки військовослужбовців, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України(пункт 4 Положення).
Строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період - це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена.
Тобто, Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку Російської Федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання.
Натомість за обставинами цієї справи, ОСОБА_1 ,  будучи військовою службовою особою взагалі не приступив до виконання обов`язків патрульного, навіть без зброї. 
Таким чином, дослідивши матеріали справи, з урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вину ОСОБА_1 доведено та його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.172-15 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, і приходить до висновку про можливість накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Притягнути  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та застосувати нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 
Реквізити для сплати штрафу: Отримувач – ГУК у Черн.р-ні/Чернігів.р-н/21081100; Код ЄДРПОУ – 37972475; Рахунок - № UA678999980313000106000025522; Банк одержувача Казначейство України (ЕАП); Найменування коду класифікації доходів бюджету – адміністративні штрафи та інші санкції, 21081100.
Роз`яснити положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання копії постанови, а у разі її оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, зазначений вище, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір призначеного штрафу.
Оригінал квитанції про сплату штрафу необхідно надати Чернігівському районному суду або направити поштою за адресою: м. Чернігів, вул. Хлібопекарська, 4.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М.Майборода