Справа № 461/760/26 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В. 
Провадження № 33/811/1025/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника – адвоката Луціва О.М., представника Львівської митниці Бащука О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України,
в с т а н о в и в :
вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1721/UA209000/2025 від 04.12.2025 товар постановлено повернути ОСОБА_1 .
Згідно з протоколом про порушення митних правил № 1721/UA209000/2025 від 04.12.2025 04 грудня 2025 року близько 04 год. 51 хв. в зону митного контролю у напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині – Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав рейсовий автобус сполученням Зелена Гура - Суми марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості водія слідував гр. України ОСОБА_1 .
Перед початком митного контролю гр. ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Громадянин ОСОБА_1 заявив письмово про наявність лише особистих речей.
Після завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №03873» транспортний засіб був направлений на рентгенографічне сканування. Проведеним аналізом отриманого зображення встановлена наявність аномалії у вказаному транспортному засобі. Транспортний засіб був відправлений у місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду в його багажному відділенні без ознак приховування, був виявлений незадекларований товар, який знаходився у двох зелених сумках, а саме: рідина у двадцяти герметичних ємностях білого кольору з маркуванням: «HILIQ glikol propylenowy USP, propano-1,2-diol. Propylene glycol, Propane-1,2-diol USP, 1,2-PROPYLENE Glycol USP. EC/ List №: 200-338-0 CAS №: 57-55-6, masa netto/net mass (kg) – 1, masa brutto/gross mass (kg) – 1,15».
У наданих поясненнях гр. ОСОБА_1 заявив, що отримав зазначений товар від незнайомої йому особи для перевезення в Україну у м. Київ, де повинен був передати іншому чоловікові. Документів з інформацією про вартість, склад, технічні характеристики товару гр. ОСОБА_1 не надав.
Про наявність виявлених під час митного огляду не задекларованих товарів гр. України ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митний декларації не вказав.
Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2026 та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. з конфіскацією вилучених предметів, та стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці.
В обґрунтування апеляційних вимог звертає увагу, що митним органом першочергово враховано факт недекларування ОСОБА_1 товару – рух по «зеленому коридору» та ненадання сертифікату якості та безпечності продукції, що унеможливило однозначну ідентифікацію товару митним органом.
Звертає увагу, що згідно з висновком СЛЕД Держмитслужби від 24.04.2026 № 1420003400-0431 вміст товару ідентифіковано як нікотин та його солі, ефіри та його інші похідні згідно з УКТ ЗЕД 293979100.
Зазначає, що митним органом було вилучено речовину з кодом УКТ ЗЕД 293979100, у складі якої нікотин – окрема органічна сполука визначеного хімічного складу (вміст основної речовини не менше 99%) та вважає виявлену речовину похідною від тютюну, який обмежений до ввезення – до 250 грамів без декларування та по зеленому коридору.
На думку апелянта, вилучений товар у кількості 20 пластикових баночок по 1 кілограму речовини нетто в кожній, підлягав переміщенню по «червоному коридору» за умови письмового декларування та сплати необхідних митних платежів.
Також вважає, що не менш важливим є відсутність у даній справі доказів приналежності товару саме ОСОБА_1 .
Представник Львівської митниці Бащук О.Г. апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Луців О.М. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції адвокат Луців О.М. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, постанову судді першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доводи учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому, відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону суддя суду першої інстанції дотрималася у повному обсязі.
Згідно диспозиції ч.3 ст.471 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Відповідно, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 471 МК України повинен бути доведений факт того, що товар який переміщавала особа підпадає під встановлені законодавством заборону чи обмеження щодо ввезення або вивезення з території України, з відповідним посилання на таку норму закону.
Згідно з протоколом ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною З статті 471 МК України, а саме, що він вчинив недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, а саме: 04 грудня 2025 року близько 04 год. 51 хв. в зону митного контролю у напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині – Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав рейсовий автобус сполученням Зелена Гура - Суми марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості водія слідував гр. України ОСОБА_1 , який при поданні митної декларації заявив письмово про наявність лише особистих речей.
Під час проведення огляду в його багажному відділенні без ознак приховування, був виявлений незадекларований товар, який знаходився у двох зелених сумках, а саме: рідина у двадцяти герметичних ємностях білого кольору з маркуванням: «HILIQ glikol propylenowy USP, propano-1,2-diol. Propylene glycol, Propane-1,2-diol USP, 1,2-PROPYLENE Glycol USP. EC/ List №: 200-338-0 CAS №: 57-55-6, masa netto/net mass (kg) – 1, masa brutto/gross mass (kg) – 1,15».
Під час розгляду спави судді дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, зазаняивши про відсутність доказів на підтвердження того, що тимчасово вилучені товари підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України тому закрив провадження у справі.
З таким висновком суд апеляційної інстанції погоджується з таких підстав.
Як вбачається із службової записки відділу контролю класифікації товарів управління контролю та адміністрування митних платежів Львівської митниці від 28.04.202 №15/15-04/20287 тимчасово вилучені товари класифікуються в товарній підкатегорії 2939 79 10 00 згідно з УКТ ЗЕД («нікотин - окрема органічна сполука визначеного хімічного складу (вміст основної речовини не менше 99 70), містить бутилгідрокситолуол (антиоксидант у кількості менше 0, 5 70)»). Разом з тим, така товарна під категорія згідно з УКТ ЗЕД - 2939 79 10 00 - відсутня у вищезазначених переліках товарів, визначених Державною митною службою України, щодо яких діють відповідні обмеження та заборони. Тобто такі товари не є товарами, «що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України», в розумінні частини 3 статті 471 МК України.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_1 митний орган у протоколі зсилається на ч. 1 ст. 378 МК України. Проте, зазначена норма встановлює, що пропуск на митну територію України товарів, які класифікуються у 1-24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, у будь-яких обсягах не допускається.
Тимчасово вилучений товар належить до товарної підкатегорії 2939 79 10 00 згідно з УКТ ЗЕД, тобто до 29 групи УКТ ЗЕД. Натомість заборона, передбачена ч. 1 ст. 378 МК України, поширюється виключно на товари 1-24 груп УКТ ЗЕД, а тимчасово вилучений товар до цих груп не належить.
В поданій апеляційні скарзі митний орган покликається на те, що вилучений товар належить до тютюнових виробів, проте у протоколі за класифікацією згідно з УКТ ЗЕД, здійсненою самим Митним органом, тимчасово вилучений товар відноситься до товарної підкатегорії 2939 79 10 00 згідно з УКТ ЗЕД та був ідентифікований як окрема органічна сполука визначеного хімічного складу - нікотин.
Відтак з урахуванням наведено вище під час розгляду справи суддя дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що тимчасово вилучені товари підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, тому підставно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За викладених, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку митним органом не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, у зв`язку із чим рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника Львівської митниці Держмитслужби та для скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2026 року відносно ОСОБА_1  у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 471 МК України залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., – без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду    Т.М. Урдюк