ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3450/22 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп», Товариство з обмеженою відповідальністю «УТБ Девелопмент» про визнання протиправним та скасування пункту рішення, скасування наказу, містобудівних умов та обмежень,

У С Т А Н О В И В :

Керівник Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп», Товариство з обмеженою відповідальністю «УТБ Девелопмент» у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1.11 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.11.2021 №712 «Про затвердження та надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок»;
- скасувати наказ Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 18.11.2021 №253-М «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки»;
- скасувати містобудівні умови і обмеження №02-01/253, видані Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради 18.11.2021, відомості про які внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером MU01:8900-7579-6852-0276, видані КП «Чернігівбудінвест» для нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом на розі вулиць Київської та Гончої в м. Чернігові.
Постановою Верховного Суду від 22.07.2025 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 в адміністративній справі № 620/3450/22 скасовано, справу № 620/3450/22 направлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 було прийнято до провадження дану справу.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позовну заяву керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Комфорт Групп», Товариство з обмеженою відповідальністю «УТБ Девелопмент» про визнання протиправним та скасування пункту рішення, скасування наказу, містобудівних умов та обмежень залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду про залишення позову без розгляду, Комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2025 призначено справу до розгляду у письмовому провадженні.
24.12.2025, під № 37161 до суду від Чернігівської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.
29.12.2025, під № 37669 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «УТБ Девелопмент» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, залишаючи позовні вимоги без розгляду, виходив з того, що 
- у Державної інспекції архітектури та містобудування України не виникло право на звернення до суду з позовом про скасування містобудівних умов та обмежень та, відповідно, у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, шляхом звернення до суду з позовом;
- покликання прокурора на те, що, отримавши інформацію про наявність встановлених порушень містобудівного законодавства, Державна інспекція архітектури та містобудування України не вжила заходів реагування з метою відновлення порушених інтересів держави, є безпідставним, оскільки самі собою такі обставини не створюють підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави в порядку пункту 6 частини четвертої статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;
- враховуючи встановлення відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву необхідно вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати, що у відповідності до наведеного процесуального положення є підставою для залишення позову без розгляду.
Натомість, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що:
- строк звернення за позовними вимогами сплив 18.02.2022, у зв`язку з чим, звертаючись з позовною заявою 21.02.2022 року прокурором пропущено строк для звернення до адміністративного суду;
- суд першої інстанції мав прийняти рішення по суті позовних вимог та відмовити у задоволенні позову, а не залишити позовні вимоги без розгляду, з урахуванням чого, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Так, керівник Чернігівської окружної прокуратури, вважаючи, що оспорюваними пунктом 1.11 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.11.2021 №712 «Про затвердження та надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок»; наказом Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 18.11.2021 №253-М «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки»; містобудівними умовами і обмеження №02-01/253, виданими Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради 18.11.2021, відомості про які внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером MU01:8900-7579-6852-0276, видані КП «Чернігівбудінвест» для нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом на розі вулиць Київської та Гончої в м. Чернігові порушено інтерес держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
За положеннями частин першої, третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких повноважень обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Тож, прокурор з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій вправі звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів держави, але не на загальних підставах, право на звернення за судовим захистом яких гарантовано кожному (стаття 55 Конституції України), а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови, і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.
Судом першої інстанції було виснувано, що у Державної інспекції архітектури та містобудування України не виникло право на звернення до суду з позовом про скасування містобудівних умов та обмежень та, відповідно, у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, шляхом звернення до суду з позовом.
Апеляційну скаргу на дану ухвалу суду першої інстанції позивачем подано не було.
Натомість, апелянт вважає, що з огляду на положення ст. 122 КАС України, строк звернення з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування п. 1.11 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.11.2021 № 712, скасування наказу управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 18.11.2021 № 253-М та скасування містобудівних умов і обмежень № 02-01/253, сплив 18.02.2022, у зв`язку із чим, звертаючись з позовною заявою 21.02.2022 прокурором пропущено строк для звернення до адміністративного суду. На переконання КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, суд першої інстанції мав прийняти рішення по суті позовних вимог та відмовити у задоволенні позову Чернігівської окружної прокуратури.
Слід наголосити, що у спірних правовідносинах, початок строку звернення до суду пов`язаний з офіційним розміщенням спірного/спірних рішень у загальному доступі, тобто з моменту коли у позивача виникла реальна можливість дізнатися про наявність відповідного порушення, пов`язаного з прийняттям такого рішення.
Проте, колегія суддів наголошує на тому, що підстави залишення позову без розгляду визначені у ст. 240 КАС України. 
Системний аналіз зазначеної норми свідчить, що залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду судом справи, проте без прийняття рішення суду по суті спору, у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи. 
За своєю правовою природою, залишення позову без розгляду є процесуальним рішенням, яким суд відмовляє у розгляді звернення особи про захист її порушених прав, свобод чи інтересів, внаслідок застосування наслідків ст. 240 КАС України. 
Відтак, залишаючи позов без розгляду, суд не вирішує матеріально-правовий спір та не приймає рішення по суті спору. 
У свою чергу, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду. 
Положення ст. 320 КАС України визначають, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Таким чином, для оскарження ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, процесуальним законодавством визначено окремі повноваження апеляційного суду (ст. 320 КАС України), серед яких є можливість їх скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а не прийняття нової постанови, в тому числі про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Отже, єдиним процесуально допустимим наслідком встановлення апеляційним судом неправомірності ухвали про залишення позову без розгляду є її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а не ухвалення нового судового рішення по суті спору. 
Водночас, положення ст. ст. 315 та 319 КАС України, на які посилається апелянт як на підставу для прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову прокурора, регулюють повноваження апеляційного суду за результатами перегляду рішень суду першої інстанції, якими спір вирішено по суті. 
Таким чином, апелянт, керуючись статтями 315 та 319 КАС України, фактично просить суд апеляційної інстанції вийти за межі наданих йому законом повноважень, оскільки постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову можливе виключно за умови апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, яким спір вирішено по суті, а не ухвали про залишення позову без розгляду. 
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вимога апелянта про ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі не ґрунтується на положеннях чинного процесуального законодавства та підлягає відхиленню.
За наслідками розгляду апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного перегляду та норм ч. 1 ст. 308 КАС України, беручи до уваги доводи та обґрунтування, покладені заявником в апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Апеляційну скаргу Чернігівською окружною прокуратурою подано не було, тому посилання у відзиві на апеляційну скаргу на підстави для скасування даної ухвали, які не охоплені обсягом апеляційної скарги третьої особи, не розглядаються судом.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали в межах апеляційного перегляду (доводів апеляційної скарги), колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко
Судді В.В. Кузьменко Я.М. Василенко