Справа № 950/3558/25
Номер провадження 2/950/230/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А., 
за участю секретаря – Радковської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 100051059, згідно якого йому було надано кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп. строком до 26.04.2023 року зі сплатою процентів.
28.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 96-МЛ/Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року, яка становить 12 570 грн. 00 коп., перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року в сумі 12 570 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповіді на відзив суду не надав.
Відповідач у судове засідання теж не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, мотивуючи це тим, що розмір стягнення є завищеним, він є учасником бойових дій і звільнений від сплати штрафних санкцій.
Тому він визнав позовні вимоги в частині сплати основного боргу в сумі 3 000 грн та просив відмовити у стягненні процентів і штрафних санкцій у сумі 9 570 грн. 00 коп. 
Представник відповідача в судове засідання також не з`явилась, у наданому суду відзиві позовні вимоги визнала частково, повідомила, що з відповідача підлягають до стягнення 3 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 900 грн. - відсотки за користування кредитом, нараховані протягом строку дії кредитного договору; 570 грн. – комісії, а всього 4 470 грн.
Проти стягнення відсотків за користування кредитом, починаючи з 27.01.2023 року до 26.04.2023 року просила відмовити у зв`язку з необґрунтованістю їх нарахування.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З договору, графіку, паспорта споживчого кредиту, довідки, заявки-анкети, платіжного доручення, відомості (а.с. 7-14, 16), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 11.01.2023 року ТОВ «Мілоан» на підставі кредитного договору № 100051059 надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп. строком до 26.04.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом та узгоджено графік погашення заборгованості.
З заявки-анкети (а.с. 14-15), дослідженій в судовому засіданні, вбачається, що 11.01.2023 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою про укладення кредитного договору № 100051059, в якій вказав:
Суму кредиту – 3 000 грн.
Строк кредиту – 15 днів з 2023-01-11. Дата повернення кредиту 2023-01-26.
Сума до повернення: 4 470 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту:
Комісія за надання кредиту: 570 грн.
Проценти за користування кредитом: 900 грн. 
Дана заявка того ж дня була погоджена з генеральним директором ТОВ «Мілоан».
З виписки, договору, додаткової угоди, витягу, акту, платіжної інструкції (а.с. 17-27), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 28.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 96-МЛ/Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року, яка становить 12 570 грн. 00 коп., перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
З претензії (а.с. 27), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що претензією від 04.11.2025 року № 22687497/523 позивач повідомив відповідача про необхідність негайного погашення заборгованості за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року у розмірі 12 570 грн. 00 коп.
З виписки (а.с. 28), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якого є інші види кредитування.
З виписки, договору, свідоцтва, ордеру (а.с. 29-31), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 01.07.2025 року між адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги.
З акту, опису (а.с. 31-32), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості адвокат Усенко М.І. надав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правничу допомогу, оцінену на суму 8 000 грн.
З платіжної інструкції (а.с. 36), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.
З паспорта, військового квитка, посвідчення, роздруківки, протоколу, свідоцтва (а.с. 48-58), досліджених в судовому засіданні, вбачається, щоОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, 28.10.2024 року призваний на військову службу по мобілізації, а постановою «Позаштатної постійно діючої ВЛК КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 23.07.2025 року визнаний непридатним до військової служби.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 11.01.2023 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою про укладення кредитного договору № 100051059, в якій вказав:
Суму кредиту – 3 000 грн.
Строк кредиту – 15 днів з 2023-01-11. Дата повернення кредиту 2023-01-26.
Сума до повернення: 4 470 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту:
Комісія за надання кредиту: 570 грн.
Проценти за користування кредитом: 900 грн. 
Дана заявка того ж дня була погоджена з генеральним директором ТОВ «Мілоан».
Проте, 11.01.2023 року ТОВ «Мілоан» на підставі кредитного договору № 100051059 надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та узгоджено графік погашення заборгованості строком до 26.04.2023 року.
Відповідач не виконав свої обов`язки належним чином і йому нараховано суму поточної заборгованості по кредитному договору № 100051059 від 11.01.2023 року в розмірі 12 570 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. – заборгованість за сумою кредиту, 9 000 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками за період часу до 26.04.2023 року, 570 грн. 00 коп. – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
28.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 96-МЛ/Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року, яка становить 12 570 грн. 00 коп., перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
При цьому, відповідач 28.10.2024 року призваний на військову службу по мобілізації, а постановою «Позаштатної постійно діючої ВЛК КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 23.07.2025 року визнаний непридатним до військової служби.
Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою собою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно п.п 81-85, 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч.2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України».
Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що11.01.2023 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою про укладення кредитного договору № 100051059, в якій вказав:
Суму кредиту – 3 000 грн.
Строк кредиту – 15 днів з 2023-01-11. Дата повернення кредиту 2023-01-26.
Сума до повернення: 4 470 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту:
Комісія за надання кредиту: 570 грн.
Проценти за користування кредитом: 900 грн. 
Дана заявка того ж дня була погоджена з генеральним директором ТОВ «Мілоан».
Проте, 11.01.2023 року ТОВ «Мілоан» на підставі кредитного договору № 100051059 надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та узгоджено графік погашення заборгованості строком до 26.04.2023 року.
Відповідач не виконав свої обов`язки належним чином і йому нараховано суму поточної заборгованості по кредитному договору № 100051059 від 11.01.2023 року в розмірі 12 570 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. – заборгованість за сумою кредиту, 9 000 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками за період часу до 26.04.2023 року, 570 грн. 00 коп. – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
28.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 96-МЛ/Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року, яка становить 12 570 грн. 00 коп., перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Вказані обставини стверджуються матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 7-27).
Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд бере до уваги доводи представника позивача в тій частині, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, який не виконав свої обов`язки за договором про споживчий кредит № 100051059, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотки за користування кредитом та комісійні виплати. 
Зазначені доводи не оспорюються і представником відповідача.
Проте, як вбачається з графіку платежів та виписки з особового рахунку (а.с.12,17), позивачем нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 9 000 грн.за період з 11.03.2023 року по 26.04.2023 року. 
Суд бере до уваги ті обставини, щодо тексту договору № 100051059 від 11.01.2023 року входять положення щодо права позикодавця нараховувати пеню або проценти за кожен день понадстрокового користування позикою, які по суті суперечать обумовленим в заяві позичальника строку позики і розміру процентів, погоджених з генеральним директором ТОВ «Мілоан» (а.с. 14,15) і враховуючи, що  позивачем нараховані відсотки за користування кредитом за межами строку кредитування, визначеного і погодженого ОСОБА_2 приподанні заявки на отримання кредиту у відповідності до п.п 81-85, 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 суд вважає необхідним у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, починаючи з 27.01.2023 року відмовити у зв`язку з необґрунтованістю їх нарахування.
Вимоги позивача про стягнення відсотків за користування позикою в період з 11.01.2023 року по 26.01.2023 року в сумі 900 грн. 00 коп. суд вважає обґрунтованими.
Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 900 грн. - відсотки за користування кредитом, нараховані протягом строку дії кредитного договору; 570 грн. – комісії, а всього 4 470,00 (виходячи з розрахунку 3 000 + 900 + 570 = 4 470,00), а в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення відсотків – відмовити.
При цьому, суд не може взяти доводи відповідача, в тій частині, що він є військовослужбовцем і має пільги при сплаті кредиту, так як з наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту 11.01.2023 року, а був мобілізований після закінчення строку дії кредитного договору - 28.10.2024 року (а.с. 55).
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп (а.с. 36).
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 859 грн. 95 коп. (35,5% задоволених позовних вимог позивача в сумі 4 470грн. від заявленої ціни позову в 12 570 грн.).
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд бере до уваги, що відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
З свідоцтва, виписки договору, ордеру, акту, опису (а.с. 29-32), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом
ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 01.07.2025 року між адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі керуючого партнера Усенка М.І. та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги.
12.11.2025 року позивач отримав від адвокатського об`єднання послуги у виді правової допомоги, оцінені на суму 8 000 грн.
Суд враховує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката повинен встановлюватися судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
З урахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги, що позов ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1  задоволено частково, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є обгрунтованим в сумі 1 500 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення коштів на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу– відмовити.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 137, 141, 258-259, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 549-552, 1050, 1054 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус) заборгованість за кредитним договором № 100051059 від 11.01.2023 року в розмірі 4 470,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус) суму сплаченого судового збору у розмірі 859 грн. 95 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя         Володимир СТЕЦЕНКО