Справа № 317/2148/26
Провадження № 2/317/1394/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року         м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді       Нікітіна В.В.
за участю:
секретаря судового засідання       Хижняк Д.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив наступне.
З 22.08.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.01.2025 шлюб між сторонами розірвано. 
Під час перебування у шлюбі, за спільні кошти, подружжям придбано:- земельну ділянку, площею 0,094 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 2322155300:04:015:0471. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вартість земельної ділянки становить 49359,00 гривень. Право власності на вказану земельну ділянку, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04.12.2017 (реєстраційний номер договору 2189), зареєстроване за відповідачкою - ОСОБА_2 ; - житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,094 га. Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок має кадастровий номер 2322155300:04:015:0471. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А, житлові прибудови літ. а, а1, а2, а3, сараї літ. Г, к, Е, гараж літ. Д, водопровід №5, паркани №1, 2, замощення І. Право власності на вказаний житловий будинок, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04.12.2017 (реєстраційний номер договору 2188), зареєстроване за відповідачкою - ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на частину земельної ділянки та на частину житлового будинку, які придбані подружжям під час шлюбу та право власності на які зареєстровані за ОСОБА_2 .
У підготовче судове засідання позивач не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не надав.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, представник відповідача – адвокат Бубнов Д.Ю. надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 
22.08.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 253. (Свідоцтво про одруження Серія НОМЕР_1 ).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2025 шлюб між сторонами розірвано.
Право власності на земельну ділянку, площею 0,094 га, що розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 2322155300:04:015:0471; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вартість земельної ділянки становить 49359,00 гривень, зареєстровано за ОСОБА_2 та підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. 04.12.2017, зареєстровано в реєстрі за № 2189; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2303862542017 сформованого 26.12.2017.
Право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,094 га, земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок має кадастровий номер 2322155300:04:015:0471, зареєстровано за ОСОБА_2 та підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. 04.12.2017, зареєстровано в реєстрі за № 2188; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106059218 сформованого 04.12.2017.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як встановлено ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 368 СК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися „обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.
У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.  У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.  
При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. 
Враховуючи те, що позивач не просить суд стягнувати з відповідача на його користь судові витрати, суд вважає за можливе не стягувати з ОСОБА_2 судові витрати на користь позивача.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,- 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 земельну ділянку, площею 0,094 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 2322155300:04:015:0471. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 право власності на 1/2 земельної ділянки, площею 0,094 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 2322155300:04:015:0471. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності на 1/2 земельної ділянки, площею 0,094 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 2322155300:04:015:0471. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,094 га. Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок має кадастровий номер 2322155300:04:015:0471. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А, житлові прибудови літ. а, а1, а2, а3, сараї літ. Г, к, Е, гараж літ. Д, водопровід №5, паркани №1, 2, замощення І. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 право власності на 1/2 житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,094 га. Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок має кадастровий номер 2322155300:04:015:0471. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А, житлові прибудови літ. а, а1, а2, а3, сараї літ. Г, к, Е, гараж літ. Д, водопровід №5, паркани №1, 2, замощення І. 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності на 1/2 житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,094 га. Земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок має кадастровий номер 2322155300:04:015:0471. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А, житлові прибудови літ. а, а1, а2, а3, сараї літ. Г, к, Е, гараж літ. Д, водопровід №5, паркани №1, 2, замощення І.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         В.В. Нікітін