Справа № 463/3172/26
Провадження № 2/463/1658/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року    м.Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі: 

головуючого-судді -Яворського С.Й.,
секретар судових засідань -Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Український Платіжний Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №1526971229982 від 27.09.2025 року у розмірі 24 666,50 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.09.2025 між ТОВ «ФК «Український платіжний центр» і відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у кредит №1526971229982  в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі 5 000,00 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно цього договору, його додатків. Відповідач, всупереч умовам договору позики свої зобов`язання належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання грошових коштів у кредит №1526971229982  від 27.09.2025 станом на дату підготовки позовної заяви включно складає 24 666,50 гривень, з яких: - 5 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; - 8 416,50 гривень заборгованість за процентами; - 10 000,00 гривень неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/ або прострочення сплати процентів у строки та 1 200,00 гривень комісія за надання кредиту. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 24 666,50 гривень, а також судові витрати.
Позовна заява поступила до суду 01.04.2026 року.
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.04.2026 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Разом з тим, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Разом з тим, 23.06.2026 року скерував на адресу суду заяву про визнання позову та водночас просить суд проводити розгляд даної справи без його участі.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутності сторін, ухваливши рішення.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 23.06.2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 27.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1526971229982, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором D4553.
Відповідно до п.3.1 вказаного договору товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та комісію, а також виконати інші зобов`язання.
Згідно п.п.3.2 зазначеного договору сума кредиту складає 5 000,00 гривень, строк позики (строк дії договору) становить 360 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплата процентів визначені в графіку платежів.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 0.93% на день, знижена процентна ставка - 0.01 %, занижена ставка діє тільки на перший платіж за Графіком, тобто діє за період користування кредитом з 27.09.2025 року по 11.10.2025 року.
Згідно п.4.4. комісія за надання кредиту становить 25 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день його надання.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника платіжної № НОМЕР_1 (п.4.1 договору).
03 липня 2025 року між ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ ФК «Український платіжний центр» укладено договір № ПГ-1905 про надання фінансових послуг з переказу платежів.
За умовами цього Договору Клієнт доручає ФК за відмовну плату здійснити перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь Отримувачів через Систему Platon.
Згідно квитанції від 27 вересня 2025 року ТОВ ФК «Український платіжний центр» через Систему Platon на картковий рахунок № НОМЕР_1 було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 5 000,00 гривень, код авторизації 573210.
Отже, позивачем доведено факт укладення 27 вересня 2025 року між ТОВ ФК «Український платіжний центр» та відповідачем договору надання грошових коштів у позику №1526971229982 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Позивач надав докази передання грошових коштів відповідачу, а відтак вправі вимагати їх повернення.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останньго виникла заборгованість.
Заборгованість за кредитним договором згідно розрахунку позивача складає 24 666,50 гривень, з яких: - 5 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; - 8 416,50 гривень заборгованість за процентами; - 10 000,00 гривень неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/ або прострочення сплати процентів у строки та 1 200,00 гривень комісія за надання кредиту.
Розрахунок позивача містить дати та суми вказаних платежів (тіла кредиту, процентів). Проценти нараховані позивачем у межах строку дії договору.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 27.09.2025 між ТОВ «ФК «Український платіжний центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №1526971229982 у формі електронного документу, який було підписано з використанням позичальником ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором D4553.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який нею особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, факт укладення договору між ТОВ «ФК «Український платіжний центр» та відповідачем підтверджується достатніми та належними доказами, наданими позивачем, які було досліджено судом.
Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 5 000,00 гривень на виконання умов договору позики відповідачем не оспорюється.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, положення ЦК України визначають обов`язок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору сторони погодили процентну ставку, стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту в розмірі 0,93 % за кожен день користування Кредитом. За умовами цього Договору може бути встановлена знижена процентна ставка в розмірі 0,01 % в день. Комісія за надання кредиту становить 25 % від суми наданого кредиту.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за Договором №1526971229982 від 27.09.2025 року проценти по кредиту нараховані відповідачу в розмірі 8 416,50 гривень, зокрема, за період з 27.09.2025 по 11.10.2025, тобто в межах строку дії кредитного договору.
Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача та витрат були визначені сторонами в договорі, за межі таких умов кредитор не вийшов. 
У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5 000,0 гривень, 8 416,50 гривень – сума заборгованості за відсотками та 1 200,0 гривень – заборгованість по комісії, підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Український Платіжний Центр».
Відносно стягнення неустойки суд зазначає наступне.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі № 758/5318/23 провадження № 61-15103св24, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.
Також, у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначений лише розмір неустойки, без зазначення бази нарахування та строку нарахування, що унеможливлює перевірку правильності нарахування неустойки судом.
Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором №1526971229982 від 27.09.2025 року становить 14 666,50 гривень, внаслідок чого до примусового стягнення підлягає виключно ця сума.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю.
При цьому, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 583,04 гривень судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 274 ЦПК України, суд-, 

ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Український Платіжний Центр» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Український Платіжний Центр» заборгованість за кредитним договором №1526971229982 від 27.09.2025 року у розмірі 14 666,50 гривень (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 50 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Український Платіжний Центр» судовий збір у розмірі 1 583,04 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Український Платіжний Центр», місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, буд.4-В, підїзд 1, поверх 2, ЄДРПОУ 39898755.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду складено 29.06.2026 року.

Суддя С.Й. Яворський