ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/2401/25 
Провадження №2/477/12/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Семенової Л.М., 
при секретарі судового засідання – Сеніній В.О., 
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 35250 грн. 00 коп. та судові витрати по справі в сумі 2422 грн. 40 коп.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19 травня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у кредит №8234370525, підписаний в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до вказаного договору про надання грошових коштів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» надав позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7500,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. Згідно з умовами договору трок кредиту становить 360 днів з дати надання кредиту – 19.05.2025 року або на наступний за ним календарний день. Відповідно до пункту 2.6.1 Договору стандартна процентна ставка на день застосовується у межах строку кредиту та становить 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, та 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат, яка настане раніше).
Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту.
ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, здійснивши перерахування коштів у розмірі 7500,00 грн. на банківську картку позичальника, номер якої зазначив позичальник під час укладення договору.
Боржник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 35250,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту – 7500,00 грн., заборгованості по процентах 11625,00 грн., заборгованість з комісії за надання кредиту 1125,00 грн., неустойка за кожен день прострочення повернення позики – 15000,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.
08 вересня 2025 року змінено найменування юридичної особи з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на ТОВ «ІННОВА-НОВА».
Ухвалою від 18 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
06 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мутьєв Д.В. направив до суду через систему «Електронний суд» заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору та перерахування коштів на рахунок відповідача. Також надав докази того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який перебуває у складі Збройних Сил України з 08.06.2019 року, у зв`язку з чим на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача Мутьєв Д.В. у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, зазначених у запереченнях на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
Відповідно до анкети клієнта ОСОБА_1 надав ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» інформацію стосовно бажаного кредиту у сумі 7500 грн., дати його отримання – 19.05.2025 року, власної електронної адреси, номеру телефону, номеру банківської картки для перерахування коштів.
З роздруківки направлених повідомлень електронною поштою вбачається, що на адресу електронної пошти, зазначеної відповідачем у анкеті-заяві позивачем був направлений унікальний одноразовий ідентифікатор для паспорта кредиту та кредитного договору.
Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Докази, надані позивачем на підтвердження укладення договору №8234370525 про надання грошових коштів у кредит від 19 травня 2025 року в електронній формі суд вважає належними та допустимими.
Таким чином, суд вважає що Договір №8234370525 про надання грошових коштів у кредит від 19 травня 2025 року, укладений між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 , є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, який відправлено ОСОБА_1 на його електронну пошту, та вважається таким, що укладений в письмовій формі.
Відповідно до умов Договору №8234370525 про надання грошових коштів у кредит від 19 травня 2025 року, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 7500 грн. на строк 360 днів, з встановленням процентної ставки у розмірі 1 % у день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитним договором становить 35250.00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту – 7500,00 грн., заборгованості по процентах 11625,00 грн., заборгованість з комісії за надання кредиту 1125,00 грн., неустойка за кожен день прострочення повернення позики – 15000,00 грн.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. 
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Як встановлено судом, позивач надав відповідачу 19 травня 2025 року грошові кошти у розмірі 7500.00 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку № НОМЕР_2 , емітованому на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої 19 травня 2025 року на зазначений картковий рахунок було зараховано 7500,00 грн. 
Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором.
Разом з тим, згідно наданої представником відповідача копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №802/137-6 від 16 січня 2026 року та витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №122 від 08.06.2019 року сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08 червня 2019 року та є військовослужбовцем. 
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.
Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд сформулював у постановах від 11 квітня 2019 року (провадження № 51-9182км18), від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 з 08 червня 2019 року по теперішній час є військовослужбовцем Збройних Сил України, вимоги позивача про стягнення з нього процентів за кредитним договором, нарахованих за весь період у розмірі 11625,00 грн., а також неустойки у розмірі 15000,00 грн. задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів у кредит №8234370525 від 19 травня 2025 року у сумі 8625,00 грн., з яких: 7500,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту, 1125,00 грн. – комісія за надання кредиту. 
У стягненні заборгованості за відсотками у сумі 11625,00 грн. та неустойки у розмірі 15000,00 грн. належить відмовити.
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, з відповідача належить стягнути:
- судовий збір на користь позивача, пропорційний до розміру задоволених позовних вимог – 592 грн. 76 коп. (8625 грн. х 100 / 35250 = 24,47%; 2422,40 грн. х 24,47% = 592,76 грн.);
Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (код ЄДРПОУ 44127243) заборгованість за кредитним  договором №8234370525 від 19 травня 2025 року у розмірі 8625 (вісім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту – 7500,00 грн., комісії – 1125,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (код ЄДРПОУ 44127243) судові витрати по справі в сумі 592 (п`ятсот дев`яносто дві) грн. 76 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (код ЄДРПОУ 44127243, адреса: 04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5);
відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Л.М.Семенова