ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м.Чернівці
03 липня 2026 року 	Справа № 926/1469/26	

Суддя Господарського суду Чернівецької області Світлана Гушилик, за участю секретаря судового засідання Григорічук Б., розглянувши справу №926/1469/26

За позовом Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, б.25)

До відповідача Акціонерного товариства “Чернівціобленерго” (58000, м.Чернівці, вул.Прутська, б.23-А)

Про стягнення 3% річних та інфляційних в розмірі 2253801,98 грн

За участі представників:
Від позивача: Сивик А.П. – адвокат (дов.№10/11-21 від 10.11.2025р.)
Від відповідача: Кузнєцова І.О. – представник (дов.№817а від 01.07.2026р.)

Технічна фіксація судових засідань здійснюється за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства “Чернівціобленерго” про стягнення коштів в розмірі 2253801,98 грн, з яких: 3% річних в сумі 679252,29 грн та інфляційних в сумі 1574549,69 грн за періоди з січня по березень 2025 року, з квітня по червень 2025 року та з вересня 2025 року по лютий 2026 року, які виникли внаслідок неналежного виконання договору №0517-02041-ПП від 01.01.2024 року про надання послуг з передачі електричної енергії.
В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та АТ “Чернівціобленерго” 01.01.2024 року, шляхом акцептування заяви-приєднання, укладено договір №0517-02041-ПП, згідно якого позивач безперервно надає послугу з передачі електричної енергії, а відповідач зобов`язується здійснювати оплату за послугу, однак останній надані послуги оплатив частково, у зв`язку із чим позивач неодноразово звертався до суду для захисту свої прав про що свідчать рішення у справах №926/1498/25, №926/2809/25, згідно яких суд стягнув на користь позивача заборгованість за період з січня по червень 2025 року та нараховані 3% річних та інфляційні за аналогічний період.
АТ “Чернівціобленерго” виконало рішення суду у справах №926/1498/25, №926/2809/25, проте з вересня 2025 року по лютий 2026 року знову заборгував позивачу, внаслідок тривалого порушення умов договору та оплати за отримані послуги, ПАТ “Національна енергетична компанія “Укренерго” скористалося своїм право та за періоди з січня по березень 2025, з квітня по червень 2025 року та з вересня 2025 року по лютий 2026 року нарахувало 3% річних в сумі 679252,29 грн та інфляційні в сумі 1574549,69 грн, які просить стягнути в судовому порядку.
15.04.2026 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№1469, позовну заяву передано судді Гушилик С. 
Ухвалою суду від 17.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.05.2026 року.
Від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№1766 від 20.04.2026р.) та відзив на позовну заяву (вх.№2047 від 04.05.2026р.), в якому зазначено, що товариство не ухилялось від виконання рішення у справах №926/1498/25 та №926/2809/25 щодо сплати заборгованості, проте, у зв`язку із дефіцитом фінансування не мало можливості одразу сплатити заборгованість за послуги, а тому просить зменшити розмір компенсаційних втрат на 10% (т.1 а.с.178-180, 181-206).
Ухвалою суду від 07.05.2026 року задоволено заяву представника позивача (вх.№1839 від 06.05.2026р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду (т.1 а.с.207-215).
07.05.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№2131), в якій останній заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на те, що зменшення розміру компенсаційних втрат суперечить практиці Верховного суду, а відтак, задоволенню не підлягає (т.1 а.с.220-232).
У судовому засідання 11.05.2026 року оголошено перерву до 04.06.2026 року.
12.05.2026 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№2208), та 29.05.2026 року клопотання про відкладення судового засідання (вх.№2220) (т.2 а.с.1-6, 7-11).
За клопотанням представника відповідача суд ухвалою від 04.06.2026 року відклав підготовче засідання на 18.06.2026 року.
Ухвалою суду від 18.06.2026 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 01.07.2026 року.
У зв`язку із браком часу у судовому засіданні 01.07.2026 року, після дослідження всіх доказів, оголошено перерву до 03.07.2026 року.
У судовому засіданні 03.07.2026 року представник позивача свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
В свою чергу, представниця відповідача просила зменшити розмір компенсаційних витрат.
Дослідивши всі докази та з`ясувавши обставини справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у ст.129 Конституції України та ст.ст.13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд –
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” є юридичною особою, яка утворена 29.07.2019 року, як акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 року №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №829-р “Про погодження перетворення державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” у приватне акціонерне товариство”.
Позивач є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” відповідно до ст.108 Цивільного кодексу України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року №802, п.3.2 статуту НЕК “Укренерго”.
Приватне акціонерне товариство “Укренерго” виконує функції оператора системи передачі. 
Згідно з п.55 ч.1 ст.1 Закону України “Про ринок електричної енергії”(далі - Закон) оператор системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема: договори про надання послуг з передачі.
Постановою НКРЕКП від 29.09.2023 року №1763 "Про затвердження змін до Кодексу системи передачі" затверджений новий порядок укладення з користувачами системи передачі договору про надання послуг з передачі електричної енергії шляхом приєднання за спрощеною процедурою, зокрема: Оператор системи передачі (далі ОСП) протягом 2-х робочих днів з дня набрання чинності цією постановою оприлюднює на своєму офіційному вебсайті редакцію Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії з роз`ясненням порядку його укладення. ОСП та Користувачам системи передачі, які на день набрання чинності цією постановою мають чинний /або уклали у період до 31.12.2023 року (включно) договір про надання послуг з передачі електричної енергії (далі договір на передачу) (далі існуючі Користувачі), у строк до 01.01.2024 року мали укласти договір на передачу електричної енергії , який набирає чинності з 01.01.2024 року, за спрощеною процедурою приєднання на умовах діючих договорів (індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до цих договорів, реквізитів тощо) (далі спрощена процедура), шляхом підписання заяв-приєднання, які є додатками 1 та 2 до цієї постанови. ОСП протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою надає за допомогою сервісу електронного документообігу існуючим Користувачам підписані зі свого боку примірники додаткових угод про припинення дії діючих договорів на передачу та заяви-приєднання до договорів на передачу. Існуючі Користувачі протягом 30 днів з дня отримання від ОСП проєкту додаткової угоди про припинення дії договору та заяви-приєднання, але не пізніше 22.12.2023 року, повертають їх ОСП підписаними зі свого боку. 
Після підписання з боку існуючого Користувача додаткової угоди про припинення дії договору з передачі та заяви-приєднання, ОСП протягом десятиденного строку, але не пізніше 29.12.2023 року, направляє такому Користувачу повідомлення про приєднання до договору з передачі електричної енергії.
Відповідно до Наказу №549 від 03.10.2023 року затверджені умови Договору про надання послуг з передачі електричної енергії. Цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому. Умови цього договору набирають чинності з 01.01.2024 року. Наказом №343 від 07.06.2024 року умови договору з передачі електричної енергії затверджено у новій редакції.
У матеріалах справи міститься заява-приєднання Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" до договору про надання послуг з передачі електричної енергії.
15.11.2023 року НЕК "Укренерго" листом №01/61623 повідомило Акціонерне товариство "Чернівціобленерго" про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії із ідентифікатором договору №0517-02041-ПП, дата акцептування 01.01.2024 року (далі – договір), за умовами п.1.1 якого, договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання користувача до умов цього Договору згідно з заявою- приєднання, що є додатком 1 до цього договору.
Згідно з п.2.1 Договору OCП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору.
Відповідно до п.5.1 договору для розрахунків за цим договором використовуються плановий i фактичний обсяги послуги. Плановий обсяг послуги визначається відповідно до розділу XI KCП на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КCП. 
Про надання послуг з передачі електричної енергії користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків: 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду (п.6.2 договору).
За умовами п.6.4 договору користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. 
Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені правилами ринку. Оплату вартості послуги після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно) або акт приймання- передачі послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). 
Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники акта приймання- передачі послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
Відповідно до п.6.5 договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від OCП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення OCП (АКО) та ППKO повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим договором термін. Якщо користувач не надає OCП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги, то вважаться, що цей акт прийнятий без розбіжностей. У разі підтвердження розбіжностей ППKO надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюються в терміни та відповідно до вимог правил врегулювання. Результати зміни обсягів наданої послуги відображаються в пкті коригування.
Згідно з п.п.1 п.7.1 договору ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за Послугу.
При невиконанні aбo неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору та законодавства України (п.9.1 договору).
Відповідно до п.п.2 п.9.3 договору, користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим Договором.
Згідно з п.10.3 договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі послуги, акти звірки розрахунків наданої послуги, повідомлення вважаються отриманими стороною: у день ix доставки кур`єром, що підтверджуються квитанцію про вручення одержувачеві, яка підписуються його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджуються підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацію вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляються стороною на виконання цього договору через сервіс, вважаються одержаним іншою стороною з моменту набуття документом статусу "Доставлено" у сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Для забезпечення електронного документообігу сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в сервісі та дотримуватись правил та інструкції користування сервісом, які ним передбачені (п.10.5 договору).
Цей договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення (п.14.1 договору).
Доказів розірвання договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0517-02041-ПП від 01.01.2024 року або визнання недійсним матеріали справи не містять. 
У зв`язку із систематичною несплатою за надані послуги за договором, у відповідача перед позивачем виникли заборгованості за надані послуги у період з січня по березень 2025 року в розмірі 60926238,94 та за період з квітня по червень 2025 року в сумі 373750404,36 грн.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1498/25 від 03.09.2025 року, яке набрало законної сили 06.10.2025 року, позовні вимоги ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до АТ "Чернівціобленерго" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг передачі електричної енергії у сумі 60926238,94 грн задоволено частково, закрито провадження у справі №926/1498/25 у частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 60228979,47 грн та стягнуто з останнього на користь позивача суму основного боргу в розмірі 154787,06 грн за період з січня по березень 2025 року, 3% річних в розмірі 203589,95 грн та інфляційні в розмірі 338755,12 грн. 
Рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/2809/25 від 21.01.2026 року, яке набрало законної сили 20.02.2026 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ "Чернівціобленерго" на користь ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних в розмірі 242195,61 грн, інфляційні в розмірі 288316,41 грн за період з квітня по червень 2025 року, та провадження у справі №926/2809/25 в частині стягнення основної суми заборгованості в сумі 37219982,34 грн закрито. 
Також, під час дії договору про надання послуг з передачі електричної енергії, відповідачем за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року нарощено заборгованість у зв`язку із несвоєчасними сплатами за актами приймання-передачі а саме: №Пра-0012806 за вересень 2025 року, №Пра-0013446 за жовтень 2025 року, №Пра-0014126 за листопад 2025 року, №Пра-0014797 за грудень 2025 року, №Пра-0015482 за січень 2026 року, №Пра-0016257 за лютий 2026 року, та актами коригування:№Пра-К-0011346 від 03.09.2025 року, №Прав-К-0011824 від 03.10.2025 року, №Пра-К-0011957 від 06.10.2025 року, №Пра-К-0012419 від 04.11.2025 року, №Пра-К-0012893 від 04.12.2025 року, №Пра-К0013421 від 02.01.2026 року, №Пра-К-02.01.2026 року, №Прав-К-0013721 від 09.02.2026 року та №Пра-К-0013986 від 06.03.2026 рокую.
На виконання рішень у справах №926/1498/25 та №926/2809/25, АТ “Чернівціобленерго” сплачено заборгованість на загальну суму 73108391,46 грн за платіжними інструкціями: №AU/GV-9310 від 10.04.2026 року, №10734 від 09.10.2025 року, №10735 від 09.10.2025 року, №10829 від 15.10.2025 року, №11246 від 31.10.2025 року, №11370 від 06.11.2025 року, №11592 від 13.11.2025 року, №11656 від 17.11.2025 року, №11986 від 27.11.2025 року, №12515 від 12.12.2025 року, №12892 від 29.12.2025 року, №13084 від 08.01.2026 року, №13445 від 29.01.2029 року, №13969 від 26.02.2026 року, №14181 від 09.03.2026 року, №14203 від 11.03.2026 року та №14223 від 13.03.2026 року. 
Згідно із ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними та об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Отже, встановлені в рішеннях Господарського суду Чернівецької області у справах №926/1498/25 та №926/2809/25 щодо порушення АТ “Чернівціобленерго” умов договору №0517-02041-ПП від 01.01.2024 року про надання послуг з передачі електричної енергії та наявної заборгованості за період з січня по березень 2025 року та з квітня по червень 2025 року - є преюдиційними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають повторному доказуванню.
Що ж стосується нарахувань за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року, яка виникла за актами приймання-передачі а саме: №Пра-0012806 за вересень 2025 року, №Пра-0013446 за жовтень 2025 року, №Пра-0014126 за листопад 2025 року, №Пра-0014797 за грудень 2025 року, №Пра-0015482 за січень 2026 року, №Пра-0016257 за лютий 2026 року, та актами коригування:№Пра-К-0011346 від 03.09.2025 року, №Прав-К-0011824 від 03.10.2025 року, №Пра-К-0011957 від 06.10.2025 року, №Пра-К-0012419 від 04.11.2025 року, №Пра-К-0012893 від 04.12.2025 року, №Пра-К0013421 від 02.01.2026 року, №Пра-К-02.01.2026 року, №Прав-К-0013721 від 09.02.2026 року та №Пра-К-0013986 від 06.03.2026 року, слід зазначити наступне.
У зв`язку із тим, що АТ “Чернівціобленерго” розрахувалось частково за надані послуги за договором за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року, позивач за вказаний період здійснив нарахування 3% річних в сумі 184854,75 грн та інфляційні в сумі 139439,99 грн.
Судом встановлено, що АТ “Чернівціобленерго” свою заборгованість, яка стягнута по рішенню суду у справах №926/1498/25 та №926/2809/25 погасило, що стало підставою для нарахування позивачем 3% річних в розмірі 494397,54 грн за період з січня по червень 2025 року та інфляційних в розмірі 1010109,70 грн за аналогічний період, за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року 3% річних в сумі 184854,75 грн та інфляційні в сумі 139439,99 грн, та які просить стягнути.
Відповідач факту несвоєчасної оплати за отримані послуги з передачі електричної енергії не заперечує, проте просить врахувати його фінансову спроможність та зменшити інфляційні та 3% річних.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Судом з достовірністю встановлено, що позивач надав відповідачу послуги за договором, які оплачені відповідачем лише за рішеннями суду у справах №926/1498/25 та №926/2890/25, що підтверджується платіжними інструкціями, та не заперечується сторонами, та надав послуги з поставки електричної енергії в період з вересня 2025 року по лютий 2026 року, яка була сплачена з порушенням строків, у зв`язку із чим позивач за період з січня по лютий 2026 року нарахував 3% річних в сумі 679252,29 грн та інфляційних в сумі 1574549,69 грн.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст.614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 виклав правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.
В наведеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. 
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та відсотків річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі №902/417/18.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням 3% річних та індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). 
Визначені ч.2 ст.625 ЦК України, право стягнення 3% річних та інфляційних втрат є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19) зобов`язання зі сплати 3 % річних та інфляційних втрат є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 по справі №918/631/19 зазначено, що за змістом ст.ст.509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).
Перевіривши розрахунок позивача про нарахування інфляційних на загальну суму 1574549,69 грн за період з січня 2025 року по лютий 2026 року, суд вважає його таким, що нарахований помилково, з огляду на те, що позивачем невірно розраховано інфляційне збільшення за період з 16.01.2026 року по 25.02.2026 року на суму 139439,99 грн.
Суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою системи "ЛІГА360" згідно якого на суму боргу 8168716,44 грн за період з 16.01.2026 року по 25.02.2026 року інфляційне збільшення становить 81687,16 грн, а не як заявлено позивачем 139439,99 грн, а відтак, з відповідача слід стягнути 81687,16 грн інфляційних втрат за період з 16.01.2026 року по 25.02.2026 року (розрахунок суду додається), тоді як в частині нарахованих інфляційних в сумі 57752,83 грн слід відмовити.
Позивач, скориставшись своїм правом, у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань нарахував 3% річних за період з січня 2025 року по лютий 2026 року в розмірі 679252,29 грн.
Суд, перевіривши поданий позивачем, вважає його обґрунтованим та вірним, а відтак, позовні вимоги про сплату 3% річних підлягають стягненню в відповідача в повному обсязі. 
Щодо заяви відповідача про зменшення компенсаційних витрат, суд зазначає наступне.
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат. Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 року у справі №904/4334/22, від 24.01.2024 року у справі №917/991/22, від 01.10.2024 року у справі №910/18091/23 та від 05.11.2024 року у справі №902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 року у справі №712/4975/22.
Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом. (Постанова ВП ВС від 02.07.2025р. у справі №903/602/24).
Враховуючи практику Верховного суду, суд вважає доводи відповідача про зменшення компенсаційних витрат необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що згідно з ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно зі ст.77 ГПК допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ст.79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain).
Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
Враховуючи наведені законодавчі приписи та з огляду на позицію сторін, здійснивши відповідну юридичну оцінку всіх доказів, на які посилаються сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 42, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:
1.Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, б.25) до Акціонерного товариства “Чернівціобленерго” (58000, м.Чернівці, вул.Прутська, б.23-А) про стягнення 3% річних та інфляційних в розмірі 2253801,98 грн - задовольнити в частково.
2.Стягнути з Акціонерного товариства “Чернівціобленерго” (58000, м.Чернівці, вул.Прутська, б.23-А, код 00130760) на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, б.25, код 00100227) 3% річних в сумі 679252,29 грн, інфляційні в сумі 1516796,86 грн та судовий збір в сумі 26353,25 грн.
3. В решті вимог відмовити.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України). 
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб – порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб – адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст складено та підписано 07.07.2026 року

Суддя Світлана ГУШИЛИК