Справа № 184/1002/26
Номер провадження 2-а/184/9/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Томаш В.І.,
за участю секретаря судового засідання – Михайлової Т.В.,
розглянувши у м. Покров в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення»,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що 26 січня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 відносно нього була винесена постанова №4/221/П щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що 13 січня 2026 року в ході його прийому в ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт порушенням ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №32-ІХ від 21.03.2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (в редакції Закону №4235-ІХ від 12.02.2025 року) установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою призначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування і соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення па військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Також зазначено, що він визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 13.01.2026 року в ході прийому ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було вручено направлення на військово-лікарську комісію №6391701 для визначення придатності до військової служби, а також вручено повістку №6591724 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 19.01.2026 року о 09:00 годині для проходження медичного огляду. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 14.01.2026 року №0295-0114-1517-0295-3 його визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах закладах (установах), медичних підрозділах логістики зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Таким чином, він нібито вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Вважає, що відповідачем безпідставно стосовно нього складена постанова за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в зв`язку з чим просить постанову скасувати, а провадження закрити.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.
Третя особа в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Як встановлено судом, 26 січня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 відносно нього була винесена постанова №4/221/П щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що 13 січня 2026 року в ході його прийому в ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт порушенням ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №32-ІХ від 21.03.2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (в редакції Закону №4235-ІХ від 12.02.2025 року) установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою призначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування і соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення па військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Також зазначено, що він визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 13.01.2026 року в ході прийому ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було вручено направлення на військово-лікарську комісію №6391701 для визначення придатності до військової служби, а також вручено повістку №6591724 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 19.01.2026 року о 09:00 годині для проходження медичного огляду. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 14.01.2026 року №0295-0114-1517-0295-3 його визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах закладах (установах), медичних підрозділах логістики зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Таким чином, він нібито вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, 27.04.2026 року позивач звернувся до суду з позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно письмових пояснень позивача, постанова винесена 26 січня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за його відсутності, але в той же день, коли йому було повідомлено про розгляд справи о 12 годині він з`явився за вказаною в протоколі адресою - АДРЕСА_1 , але до будівлі, де проводився розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього, вийшла невідома особа у військовій формі та заявив, що розгляду справи не буде, так як в м. Нікополь загроза артилерійського обстрілу, в самій постанові жодним чином не зазначено, чи був він присутнім при розгляді справи чи не з`явився в установлений час та чи був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Тому вважає, що при розгляді вказаної справи були грубо порушені його права на захист, адже він не мав можливості надати свої пояснення, скористатися правовою допомогою адвоката або фахівця в галузі права та надати докази своєї невинуватості. Також зовсім невідомо, чи взагалі проводився розгляд справи як такий передбачений КУпАП. Тобто відповідач в порушення вищевказаних вимог, виніс постанову без фактичного розгляду справи, не допустив його присутності під час розгляду справи, не врахував письмових пояснень щодо фактичних обставин.
З тексту постанови 4/221/П вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Причиною, як зазначено в постанові, є той факт, що він, будучи раніше визнаним обмежено придатним до 05.06.2025 року, не пройшов повторний медичний огляд, чим порушив, зокрема, вимоги п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Згідно пояснень позивача, станом на момент винесення оскаржуваної постанови він пройшов обстеження на стан здоров`я для визначення придатності до військової служби, довідкою ВЛК 14.01.2026 року визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, 17.03.2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки країни - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з оскаржуваною постановою є той факт, що він будучи раніше визнаним обмежено придатним до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд, чим порушив, зокрема, вимоги п. 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Але в самій постанові та доданих до неї матеріалах не вказано, коли саме він пройшов ВЛК, яким було визнано його обмежено придатним до 05.06.2025 року, не зазначено номер довідки та коли вона була видана.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Барбера, Мессере і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази його вини в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
За приписами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).
Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством та встановлення події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено попередньо, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
З аналізу вищевикладеного суд дійшов висновку, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 при винесені постанови №4/221/П, про адміністративне правопорушення від 26.01.2026 року не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КУпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що дає підстави вважати, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Щодо поновлення строків звернення до суду для оскарження постанови №4/221/П від 26.01.2026 року, суд звертає увагу, що з постановою позивач ознайомлений не був, засобами поштового зв`язку він її не отримував, дізнався про її існування тільки після ознайомлення її з постановою про відкриття виконавчого провадження та з матеріалами самого виконавчого провадження державним виконавцем у Нікопольському відділі ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області, що підтверджується копією заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №80692098.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дії чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використання повноваження та з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Ч.1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи наведене, оспорювана позивачем постанова підлягає скасуванню, оскільки судом не здобуто та відповідачем не надано належних та допустимих доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Оскільки суд встановив відсутність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суд закриває провадження у справі.
Відповідно до платіжної інструкції №1571836014 від 22.04.2026 року  ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 685,60 грн. та за забезпечення позову в сумі 666,00 грн., сплачений за квитанцією №31 від 20.04.2026 року, які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ч.1 ст.139 КАС України).
Керуючись ст.ст. 5, 6-8, 10, 19, 20, 25, 79, 139, 242-246, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення» задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду для оскарження постанови №4/221/П від 26.01.2026 року. 
Скасувати постанову №4/221/П від 26.01.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а, ЄДРПОУ 40108866) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 685,60 грн., сплачений за платіжною інструкцією №1571836014 від 22.04.2026 року та за забезпечення позову в сумі 666,00 грн., сплачений за квитанцією №31 від 20.04.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Покровський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст складено 01.06.2026 року.

Суддя Покровського  міського суду	  В. І. Томаш