П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10016/25	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.
Дата і місце ухвалення 07.01.2026 р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року у справі №400/10016/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування довідок про складові заробітної плати для нарахування та виплати пенсії державного службовця №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області врахувати довідки про складові заробітної плати №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 під час нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на підставі пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, починаючи з 20.12.2024 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для врахування довідок про складові заробітної плати №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 при обчисленні пенсії позивача, оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №400/854/25 на відповідача не було покладено обов`язку здійснювати обчислення пенсії із врахуванням зазначених довідок.
Апелянт вказує, що на виконання вказаного судового рішення позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», однак розмір пенсійної виплати, обчислений відповідно до Закону України «Про державну службу», є меншим за розмір пенсії, яку позивач отримував відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим виплату пенсії було продовжено у більш вигідному для позивача розмірі.
Крім того, апелянт зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку органу Пенсійного фонду враховувати довідки про складові заробітної плати за відсутності прямої вказівки суду у попередньому рішенні, а тому дії відповідача при виконанні рішення суду у справі №400/854/25 є правомірними та відповідають вимогам законодавства.
З огляду на викладене апелянт просить суд скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення та зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Позивач вказує, що довідки про складові заробітної плати №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 були подані до органу Пенсійного фонду разом із заявою про переведення на пенсію державного службовця та відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017.
Крім того, позивач зазначає, що відсутність у рішенні суду у справі №400/854/25 окремої вказівки щодо врахування довідок про складові заробітної плати не звільняє відповідача від обов`язку здійснити правильне обчислення пенсії відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» та Порядку №622.
У зв`язку із цим позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року - без змін.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №400/854/25, яке набрало законної сили та залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.12.2024 №143350004714 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».
Також зазначеним рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 20.12.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди служби в органах державної податкової служби з 09.02.1995 по 20.12.2024. У задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено. 
На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснено переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Разом із тим, під час обчислення пенсії відповідачем не були враховані довідки про складові заробітної плати №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024, видані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області. 
Судом першої інстанції також встановлено, що зазначені довідки були подані позивачем до органу Пенсійного фонду разом із заявою про переведення на пенсію державного службовця та видані для призначення пенсії відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII та статті 37 Закону України №3723-ХІІ. 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування довідок про складові заробітної плати при обчисленні пенсії державного службовця, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, а тому при обчисленні розміру такої пенсії орган Пенсійного фонду зобов`язаний врахувати довідки про складові заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи позивача на державній службі.
Суд першої інстанції зазначив, що довідки №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 видані уповноваженим органом, відповідають встановленій формі та містять відомості про складові заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому підлягають врахуванню при обчисленні пенсії державного службовця.
При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність у рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №400/854/25 окремої вказівки щодо врахування зазначених довідок не звільняє відповідача від обов`язку здійснити правильне обчислення пенсії відповідно до вимог статті 37 Закону України №3723-ХІІ та Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо неврахування довідок про складові заробітної плати при нарахуванні пенсії позивача та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016.
Відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 та 12 цього розділу.
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із частиною першою статті 37 Закону України №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення відповідного віку. Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Колегія суддів зазначає, що для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, розмір пенсії визначається виходячи із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
При цьому до складу заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії державного службовця, включаються всі види оплати праці, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач має необхідний стаж державної служби та набула право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ.
Разом із тим предметом спору у даній справі є питання правомірності неврахування відповідачем довідок про складові заробітної плати №248/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 та №249/14-29-10-02-05 від 20.12.2024 при обчисленні пенсії позивача.
Колегія суддів зазначає, що зазначені довідки видані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, містять відомості про складові заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, а також відповідають формі та змісту, визначеним чинним законодавством для призначення пенсії державного службовця.
Доводи апелянта про те, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №400/854/25 не було прямо покладено обов`язку врахувати зазначені довідки при обчисленні пенсії, колегія суддів відхиляє, оскільки обов`язок відповідача здійснити правильне та повне обчислення пенсії відповідно до вимог статті 37 Закону України №3723-ХІІ та Порядку №622 виникає безпосередньо із закону та не залежить від наявності окремої вказівки суду щодо кожного документа, поданого пенсіонером для призначення пенсії.
Колегія суддів також враховує, що подання особою належним чином оформлених довідок про складові заробітної плати є підставою для їх врахування органом Пенсійного фонду при визначенні розміру пенсії державного службовця, якщо такі довідки відповідають вимогам законодавства та містять відомості про виплати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналогічний підхід щодо обов`язку органу Пенсійного фонду враховувати належним чином оформлені довідки про складові заробітної плати при обчисленні пенсії державного службовця сформований у практиці Верховного Суду під час вирішення спорів цієї категорії.
Посилання апелянта на те, що розмір пенсії державного службовця після врахування довідок є меншим за розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки предметом спору у даній справі є саме правомірність неврахування відповідачем довідок про складові заробітної плати при обчисленні пенсії державного службовця, а не питання вибору найбільш вигідного виду пенсійного забезпечення.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо неврахування довідок про складові заробітної плати при обчисленні пенсії державного службовця позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди апелянта із правовою оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
При цьому колегія суддів враховує, що реалізація особою права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ передбачає обов`язок органу Пенсійного фонду здійснити повне та правильне обчислення пенсії на підставі всіх належних документів, поданих пенсіонером, у тому числі довідок про складові заробітної плати, виданих уповноваженим органом.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року у справі №400/10016/25 - залишити без змін.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках та у строки, визначені статтею 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук