ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 травня 2026 року	Справа №160/5951/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі – відповідач, ГУНП в Донецькій області), в якій позивач просить:
- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12 лютого 2026 року № 57 о/с "По особовому складу", яким майора поліції ОСОБА_1 (0045479), старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 12 лютого 2026 року звільнено зі служби за п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді служби у поліції);
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14.07.2025 року № 1135 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області та їх покарання» в частині накладення на старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 12 лютого 2026 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Донецькій області області (код ЄДРПОУ 40109058) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) всі види грошового забезпечення відповідно до посади старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за час вимушеного прогулу за період з 12.02.2026 року по день поновлення на службі;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на посаді старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 12.02.2026 року та в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі, згідно до вимог ст. 371 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі наказу ГУНП в Донецькій області №887 від 21.05.2025 року дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що старший оперуповноважений сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на вказаній посаді, внаслідок особистої недисциплінованості, керуючись хибним почуттям власної безкарності, вчинив дії, що стали підставою для повідомлення йому обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.263 КК України. На підставі складеного Висновку про результати службового розслідування було видано Наказ від 14.07.2025 р. №1135, яким відносно позивача вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 12.02.2026 року відповідачем прийнято наказ № 57 о/с По особовому складу про звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_1 (0045479) - старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції з 12 лютого 2026 року. Позивач наголошує на пропуску відповідачем строку застосування дисциплінарного стягнення, оскільки дисциплінарний проступок був виявлений відповідачем 14.07.2025 р., а застосовано та реалізовано (виконано) дисциплінарне стягнення було 12.02.2026 р., тобто через 7 місяців, у зв`язку з чим вважає наказ про звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також зауважив, що 03.02.2026 року він був призваний до служби у Збройних Силах України під час мобілізації, про що 05.02.2026 року повідомив керівництво ГУНП У Донецький області шляхом надсилання електронного листа на офіційну адресу ГУНП у Донецькій області з наданням підтверджуючої Довідки. Враховуючи гарантії, встановлені ч.3 ст.119 КЗпП України, вважає звільнення під час його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації незаконним. Окрім того позивач вважає, що проведення службового розслідування з підстав наявності кримінального провадження відносно нього, було передчасним та таким, що не відповідало вимогам законів, оскільки в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому ч.1 ст. 62 Конституції України. Зауважив, що в аспекті спірних правовідносин з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру). Окрім того, дискреційні повноваження керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану обмежені статтею 29 Дисциплінарного статуту НПУ, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення. Наголошував на тому, що на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень і у відповідності до ст. 29 Дисциплінарного статуту НПУ, в разі встановлення у діях позивача складу дисциплінарного проступку на нього мало би бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. Проте, у порушення вимог статті 29 Дисциплінарного статуту НПУ, до нього протиправно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби в поліції. Окремо зауважив, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період вимушеного прогулу), з огляду на приписи пункту 9 розділу І Порядку №260. У разі задоволення позовних вимог, просив суд допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на службі в поліції та виплати йому грошове забезпечення у межах суми стягнення за один місяць згідно до вимог ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
26.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому представник просив прийняти та долучити до матеріалів справи такі додаткові докази як адвокатський запит, який направлявся на адресу відповідача 26.02.2026 року та отримана на нього відповідь.
01.04.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами, зазначає про їх безпідставність та у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що 21.05.2025 до ГУНП в Донецькій області надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в області полковника поліції Р. Торбіна про те, що працівниками першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницьку) Територіального управління Державного бюро розслідування (далі - ТУ ДБР), розташованого у м. Хмельницькому, в рамках кримінального провадження № 12024240000000023, розпочатого 10.01.2024, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, старшому оперуповноваженому сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майору поліції ОСОБА_1 . Наведені обставини стали підставою для проведення службового розслідування відносно позивача, за результатами якого дисциплінарна комісія дійшла висновку про грубе порушення позивачем службової дисципліни, що стало підставою застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції відносно старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 . Відповідач зауважив, що факт вчинення ОСОБА_3 встановлених розслідуванням дій підриває авторитет і довіру до поліції як органу, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження та набрання чинності вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580. Наголошував на тому, що у ході службового розслідування не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях майора поліції ОСОБА_4 щодо вчинення кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ними саме дисциплінарного проступку, при цьому наявність факту притягнення до відповідальності в установленому законом порядку або відсутність такого факту, не спростовує наявність в його діях складу дисциплінарного проступку. Крім того, неправомірні дії ОСОБА_4 стали причиною значного суспільного резонансу та набули широкого висвітлення у засобах масової інформації, що призвело до значної кількості переглядів та негативних коментарів з боку громадян стосовно дій останнього. З огляду на те, що Донецька область є регіоном, який постійно потерпає від терористичних дій з боку російської федерації, і цивільне населення потребує постійної всебічної допомоги з боку поліцейських, вчинок ОСОБА_4 беззаперечно негативно впливає на авторитет Національної поліції України в цілому. Встановлені під час службового розслідування факти поведінки ОСОБА_4 не сприяють формуванню позитивного іміджу Національної поліції України та, більш того, створюють негативні наслідки для її діяльності та репутації поліцейських у суспільстві. Окремо відповідач наголошував на тому, що позивач перебував на лікарняному у період з 27.05.2025 по 17.01.2026, тобто протягом тривалого часу, що виключало можливість належної реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді його оголошення та особистого ознайомлення позивача з відповідним наказом. Отже, строк виконання дисциплінарного стягнення підлягає обчисленню без урахування періоду тимчасової непрацездатності позивача, що прямо передбачено вимогами ст. 22 Статуту, а тому дисциплінарне стягнення було реалізовано після припинення періоду тимчасової непрацездатності позивача у строки, визначені законодавством. Таким чином, твердження про порушення відповідачем строків застосування та виконання дисциплінарного стягнення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах справи. Окрім того, наголошував на тому, що гарантії, передбачені ч. 3 ст. 119 КЗпП України, спрямовані на забезпечення збереження місця роботи для працівників, однак не можуть бути застосовані у випадках притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та реалізації дисциплінарного стягнення, що здійснюється на підставі та у порядку, визначеному спеціальним законом. Сам по собі факт призову позивача на військову службу під час мобілізації не є підставою для невиконання або скасування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Додатково зазначив, що наказ про звільнення позивача видано на виконання раніше застосованого дисциплінарного стягнення, а не з підстав, пов`язаних із його призовом на військову службу. Отже, звільнення позивача зі служби в поліції відбулося на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством України, а доводи про порушення гарантій, передбачених статтею 119 КЗпП України, на думку відповідача, є безпідставними. Також відповідач зауважив, що висновки службового розслідування ґрунтуються на сукупності зібраних матеріалів та доказів, яким надано належну оцінку у межах дисциплінарного провадження. Отже, проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством України, а твердження щодо необхідності наявності обвинувального вироку суду, як обов`язкової умови для застосування дисциплінарного стягнення є безпідставними. Окрім того, сам по собі факт відсутності у позивача попередніх дисциплінарних стягнень не є безумовною підставою для застосування найменш суворого виду дисциплінарного стягнення та не виключає можливості застосування більш суворого стягнення, зокрема звільнення зі служби в поліції, у разі встановлення грубого порушення службової дисципліни. Отже, відповідач вважає посилання на обов`язковість застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження помилковим тлумаченням норм ст.29 Статуту. Оскільки питання поновлення позивача на службі станом на час подання позову судом не вирішено, відповідач вважає заявлені позовні вимоги у частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що ГУНП в Донецькій області не було допущено порушень норм чинного законодавства, а оскаржуваний наказ виданий уповноваженою посадовою особою у межах наданих законом повноважень, з підстав, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та за наявності належних мотивів для його видання, отже оскаржувані накази ГУНП в Донецькій області є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.
02.04.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він наполягав на своїй позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву та у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Також відповідач просив долучити до матеріалів справи копію відповіді на адвокатський запит представника позивача разом із доданими до неї матеріалами. Зауважив, що на адвокатський запит представника позивача було надано відповідь, що для підготовки запитуваних документів необхідно виготовити копії загальним обсягом 254 сторінки та направлено розрахунок для відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк документів. Оскільки сплати зазначених витрат до відповідача не надходило, у межах вимог чинного законодавства, на адресу представника позивача було безоплатно надіслано 10 сторінок запитуваних документів. ГУНП в Донецькій області зазначило, що діяло у межах та у спосіб, визначених чинним законодавством, а ненадання запитуваних документів у повному обсязі обумовлено виключно невиконанням представником позивача обов`язку щодо відшкодування фактичних витрат.
Ухвалою суду від 13.05.2026 року клопотання представника ОСОБА_1 про визнання поважною причину пропуску строку на подання позовної заяви та його поновлення,- задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цією позовною заявою.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був прийнятий на службу в поліцію та наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 року № 458 о/с переведений для подальшого проходження служби у розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
21.05.2025 року до ГУНП в Донецькій області надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП в області полковника поліції Р. Торбіна про те, що працівниками першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницьку) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Хмельницькому, в рамках кримінального провадження № 12024240000000023, розпочатого 10.01.2024, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, старшому оперуповноваженому сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майору поліції ОСОБА_1 .
З метою з`ясування всіх обставин можливих дисциплінарних проступків, на виконання вимог ст.ст. 14, 15, 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (зі змінами), п.1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», наказом т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області від 21.05.2025 року №887 призначено службове розслідування за вищевказаним фактом.
За результатом службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області Дисциплінарною комісією складено Висновок, який затверджено 16.06.2025 року начальником ГУНП в Донецькій області.
Як вбачається з висновку Дисциплінарної комісії від 16.06.2025 року, в ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 27.08.2024 №1391 «Про деякі питання організації служби працівниками окремих територіальних підрозділів поліції ГУНП в Донецькій області» у зв`язку з загостренням ситуації на території Донецької області та службовою необхідністю з 28.08.2024 було розосереджено та передислоковано особовий склад Покровського РУП ГУНП в області за місцем тимчасової дислокації, зокрема в м.Добропілля Покровського району Донецької області.
У зв`язку з цим, з моменту передислокації майор поліції ОСОБА_2 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , з березня 2025 року він фактично почав проживати спільно з оперуповноваженим сектору розшуку злочинців та зниклих громадян ВКП Покровського РУП ГУНП в області лейтенантом поліції ОСОБА_5 та оперуповноваженим сектору розшуку злочинців та зниклих громадян ВКП Покровського РУП ГУНП в області лейтенантом поліції ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .
10.01.2024 року Хмельницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону розпочато кримінальне провадження № 12024240000000023 за ч. 1 ст. 263 КК України за фактом незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.
На підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2025 (справа №686/11865/24), 21.05.2025 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, спільно з працівником СБУ, проведено обшук квартири за адресою мешкання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 .
В ході проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено: автомат АК-1.2, з коліматорним прицілом та глушником; набої калібру 5,56 мм, у кількості 197 одиниць: набої до гладкоствольиої зброї, у кількості 15 одиниць; 8 магазинів до зброї; набої, калібру 5,45 мм, у кількості 805 одиниць, які знаходились у 1 металевому ящику; набої, калібру 5.45 мм, у кількості 614 одиниць, які знаходились у металевому ящику; предмет, ззовні схожий на гранату типу Ф-1 та предмет, ззовні схожий на запал типу УЗРГМ; два предмети, зеленого кольору, ззовні схожі на гранати типу GHO-1 RDX та два предмети, схожі на запали до гранат.
Того ж дня, 21.05.2025, на підставі ухвал Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2025 та від 13.05.2025, з тією ж метою старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому спільно з працівником СБУ, проведено обшуки в гаражному приміщенні № 142 гаражного кооперативу «Турист» за адресою: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 12, яким користується ОСОБА_2 , а також в автомобілях «Toyota Land Cruiser», 2007 р.в., н.з. НОМЕР_2 (сторонній номерний знак НОМЕР_3 ), яким безпосередньо користується ОСОБА_2 та «Lexus GX 460», н.з. НОМЕР_4 , власником якого є дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_7 . Крім того, обшук було проведено у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , де також фактично проживає ОСОБА_2 .
В ході проведення обшуку квартири за вказаною адресою було виявлено та вилучено: мобільний телефон, марки «iPhone 15 Pro»; мобільний телефон «Samsung»: посвідчення поліцейського ОСОБА_4 ; картка банку «ПУМБ»; 5 флеш-носіїв; сім-картка мобільного зв`язку «Vodafone»; дві сім-картки мобільного зв`язку «Life»; предмет, ззовні схожий на пістолет у розібраному стані, калібру НОМЕР_5 ; 3 пістолетних магазина, споряджені 8 набоями кожен, калібру 9 мм; коробка з набоями, в кількості 10 одиниць, калібру 9 мм; набої в кількості 34 одиниці, калібру 9 мм; 116 набоїв, калібру НОМЕР_6 . 
Під час обшуку автомобіля «Toyota Land Cruiser», нз. НОМЕР_2 (сторонній номерний знак НОМЕР_3 ) виявлено два предмети, схожі на димову гранату та гранату гину «М-67», а також стартовий пакет мобільного оператора «Київстар».
Під час службового розслідування не вдалося з`ясувати, чи були виявлені та вилучені заборонені предмети в ході проведення обшуків у гаражному приміщенні №142 гаражного кооперативу «Турист» та в автомобілі «Lexus GX 460», н.з. НОМЕР_4 .
По завершенню вказаних обшуків, 21.05.2025 ОСОБА_8 , який на той час знаходився за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, у рамках кримінального провадження №120242400000000023 від 10.01.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28. ч.1 ст. 263 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб.
У повідомленні про підозру ОСОБА_8 зазначено, що він, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 27.05.2024, діючи з прямим умислом та керуючись корисливим мотивом задля протиправного збагачення, незаконно придбав, а згодом зберігав вогнепальну зброю без відповідного дозволу, а саме автомат АК-74, калібру 5,45 мм, що є військовою вогнепальною зброєю. Будучи зареєстрованим в інтернеті на сайті «Reibert.info» під піком «VincentVega», 23.05.2024 (точний час не встановлено) ОСОБА_2 домовився з громадянином ОСОБА_10 щодо продажу зазначеного автомату АК-74 за 50000 грн.
24.05.2024 ОСОБА_11 переніс два картонні пакування із зазначеною автоматичною зброєю в розібраному вигляді до відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта» розташованого за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Наукова, 1. Наступного дня, 25.05.2024, з метою конспірації своїх незаконних дій ОСОБА_11 умисно змінив свої анкетні дані та від імені ОСОБА_12 здійснив збут ОСОБА_13 автоматичної вогнепальної зброї АК-74 у розібраному вигляді, відправивши дві посилки за вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_2 , реалізовуючи свій розроблений план і діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 16.10.2024, придбав у невстановленої особи снайперську самозарядну гвинтівку системи ОСОБА_14 , калібру 7,62 мм, зразка 1963 року, яка є військовою вогнепальною зброєю. Надалі, ОСОБА_2 незаконно зберігав її в гаражному приміщенні № НОМЕР_7 гаражного кооперативу «Турист» за адресою: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 12. Цього ж дня, ОСОБА_2 під час листування з користувачем ОСОБА_10 домовився про продаж даної гвинтівки за грошові кошти в сумі 112220 грн.
Крім того, 19.10.2024, більш точний досудовим розслідуванням час та місце не встановлено, ОСОБА_2 , так само за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перемістив вказану гвинтівку з гаражного приміщення № НОМЕР_7 гаражного кооперативу «Турист», до автомобіля «Lexus GX 460» н.з. НОМЕР_4 .
Наступного дня, 20.10.2024, ОСОБА_2 поклав вогнепальну зброю у два картонні пакування. Під час зустрічі з ОСОБА_9 він передав йому ці пакування з розібраною гвинтівкою системи Драгунова, надавши анкетні дані отримувача. Того ж дня ОСОБА_11 відніс цю зброю до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, вул. Наукова, 1, де таким же чином змінив свої анкетні дані та відправив зазначені дві посилки з розібраною гвинтівкою системи ОСОБА_15 
21.05.2025 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 було затримано та поміщено до «Ізолятору тимчасового тримання № 1» ГУНП в Хмельницькій області до обрання запобіжного заходу.
На підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 21.05.2025 № 249 о/с старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян ВКП Покровського РУП ГУНП в області майора поліції ОСОБА_4 на період проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків.
Відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2025 (справа №686/11865/24) стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні №12024240000000023, обрано запобіжний захід у вигляді гримання під вартою до 17.07.2025 включно. При цьому суд визначив розмір застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн. 26.05.2025 цю суму внесено дружиною ОСОБА_4 .
Відповідно до вказаної ухвали суду, автомобіль «Toyota Land Cruiser» 2007 р.в. НОМЕР_2 (сторонній номерний знак НОМЕР_3 ) знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , що свідчить про використання вказаного автомобіля у власних цілях. У зв`язку з вказаним, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого абзацом 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам чи вимогам; абзацом 2 підпункту «в» пункту 2.9 розділу II Постанови КМУ від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху», а саме заборона керування транспортним засобом, без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу.
З метою отримання актуальної інформації за вказаним номерним знаком, до БПП у містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП НПУ було спрямовано відповідний запит.
У відповіді вказано, що номерний знак НОМЕР_3 17.08.2021 було зареєстровано за транспортним засобом Renault Clio, 2007 р.в. на власника ОСОБА_16 .
З 27.05.2025 по 17.01.2026 майор поліції ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікопольської міської ради, неодноразово продовжуючи листки непрацездатності.
Вищезазначені неправомірні дії ОСОБА_4 викликали широкий резонанс у суспільстві та були висвітлені в засобах масової інформації.
Вивченням публікацій в засобах масової інформації комісією встановлено наступне: працівники ДБР за сприяння СБУ та Нацполіції викрили правоохоронця з Донеччини та його спільника, які організували канал нелегального продажу трофейної зброї. Правоохоронець з Покровська вирішив спільно зі знайомим зайнятися перепродажем вогнепальної та іншої зброї. Посадовець скуповував переважно трофейну зброю радянського зразка та виставляв її на перепродаж в Інтернеті. Його спільник мав забезпечити «доставку». Ціна за товар сягала від 50 до майже 120 тис. грн. Під час обшуку в помешканнях та автотранспорті фігурантів правоохоронці виявили та вилучили автомат, пістолет, 5 ручних гранат. 8 магазинів до автоматичної зброї та майже 2 тис. набоїв різних калібрів. Жодних дозволів на зберігання зброї та боєприпасів у зловмисників не було. Обом чоловікам повідомлено про підозру в незаконному придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України). Наразі їм обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 908 тис. грн. - для правоохоронця та 450 тис. грн. - для цивільного. Зловмисникам може загрожувати до 7 років за гратами. Слідство також встановлює інших можливих співучасників. Процесуальне керівництво здійснює Хмельницька обласна прокуратура.
В ході службового розслідування члени дисциплінарної комісії здійснили виїзди до м. Добропілля, де розташоване місце тимчасової дислокації ВКП Покровського РУП ГУНП в області та встановили, що під час перебування на вказаній посаді майор поліції ОСОБА_2 неодноразово був ознайомлений під підпис з вимогами Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказу МВС України від 09.11.2026 № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», наказу НПУ від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», тим самим останньому було безумовно відомо про всі можливі наслідки порушення службової дисципліни та законності.
Під час вивчення службової діяльності майора поліції ОСОБА_4 встановлено, що згідно з довідкою Покровського РУП ГУНП в області від 23.05.2025 № 7483/301-2025, майор поліції ОСОБА_2 не реєстрував у канцелярії управління робочий зошит із планування роботи на 2025 рік. На момент проведення службового розслідування відсутнє підтвердження наявності такого зошита у ОСОБА_4 .
У зв`язку з цим дисциплінарною комісією зроблено висновок, що ОСОБА_2 індивідуальним плануванням своєї роботи не займався. Вказане свідчить про формальне ставлення ОСОБА_4 до вказаного напрямку роботи та його недостатню самоорганізацію, що негативно впливає на службову діяльність останнього та є порушенням ним «Інструкції з організації планування в системі Національної поліції України».
Відповідно до довідки «Щодо результатів роботи окремого працівника ВКП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області», від 16.06.2025 №9335/301/03-2025 наданої підполковником поліції ОСОБА_17 встановлено, що майор поліції ОСОБА_2 з початку 2025 року приймав безпосередню участь в розкритті 6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 121, 185, 190, 263, 289 КК України та встановленні осіб, причетних до їх вчинення.
Додатково встановлено, що під час несення служби у ВКП Покровського РУП ГУНП в області ОСОБА_2 не виконував низку обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. Зокрема, він не розробляв заходів, спрямованих на зниження рівня злочинності (на підставі аналізу її стану, структури та динаміки), не здійснював щоденного та щомісячного планування власної робочої діяльності та не організовував роботу з протидії незаконному обігу наркотичних речовин.
Згідно з інформаційним порталом Національної поліції України та підсистемою «Зареєстрована зброя - АРСЕНАЛ», за ОСОБА_3 задекларовано знайдену автоматичну зброю «АК-12(6/170)», калібру 5,45 мм. № 221276574, а також 287 набоїв цього ж калібру.
За даними талона-повідомлення № 11 про декларування вогнепальної зброї та боєприпасів від 25.01.2025, місцем зберігання автоматичної зброї «АК-12» (калібр 5,45 мм, № НОМЕР_8 ) та 287 набоїв до неї вказано адресу: АДРЕСА_4 .
Проте, під час обшуку за фактичним місцем проживання майора поліції ОСОБА_18 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті, де він безпосередньо мешкав, було виявлено та вилучено задекларовану ним автоматичну вогнепальну зброю «АК-12». Поліцейський ОСОБА_19 , який був присутній під час обшуку, засвідчив у своєму поясненні, що ця автоматична зброя зберігалася у відкритій коморі ліворуч від входу до зали.
Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що факт зберігання зброї у відкритій коморі за фактичним місцем проживання, де спільно з ним мешкали і інші особи, а саме поліцейські: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , свідчить про те, що ОСОБА_2 не забезпечив унеможливлений доступу до неї сторонніх осіб. Це є прямим нехтуванням п.13 Правил, які чітко регламентують умови безпечного зберігання зброї.
У зв`язку з цим можна зробити висновок, що майор поліції ОСОБА_2 , допустив порушення встановлених правил зберігання зброї.
Окрім того, під час опитування заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в області підполковника поліції ОСОБА_21 , останній зазначив, що на початку проходження служби у вказаному управлінні поліції майор поліції ОСОБА_2 проявляв відповідальне ставлення до виконання службових обов`язків та у процесі роботи, з розвитком оперативної обстановки та змінами у функціональних завданнях, почали проявлятись певні труднощі у його роботі. Зокрема, стали помітні окремі ситуації, коли рівень залученості до службових завдань ОСОБА_4 був недостатнім, а в його роботі спостерігалася деяка втрачена оперативність у виконанні окремих завдань. В деяких випадках виникала необхідність додаткового контролю за його діяльністю, щоб забезпечити своєчасне виконання поставлених завдань відповідно до вимог керівництва. Професійна діяльність ОСОБА_4 потребувала додаткової уваги.
Отже, наведені факти поведінки ОСОБА_4 не сприяють формуванню позитивного іміджу Національної поліції України та, більш того, створюють негативні наслідки для її діяльності та репутації поліцейських у суспільстві.
Крім цього, ОСОБА_2 , замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх грубо проігнорував, відтак своїм вчинком дискредитував та підірвав авторитет поліції, чим унеможливив своє подальше проходження служби в лавах Національної поліції України.
На підставі викладеного дисциплінарна комісія вирішила вважати відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування такими, що підтвердились. 
За грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.п. 1, 2, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині виконання обов`язку бути вірним Присязі поліцейського, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, утримуватись від дій, які підривають авторитет Національної поліції України; вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст.18 Закону № 580, в частині виконання обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; п. п. 2.2, 2.3, 2.4 посадової інструкції старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян ВКП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 , в частині розроблення заходів, які сприяють зниженню злочинності на підставі результатів аналізу стану, структури та динаміки злочинності, здійснення щоденного та щомісячного планування своєї робочої діяльності, організації роботи у боротьбі із незаконним обігом наркотичних речовин: пп. 3 п. 1 розділу II Інструкції з організації планування в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 24.12.2015 № 202, в частині розроблення та ведення індивідуального плану своєї роботи; ті. 13 Правил носіння, зберігання та перевезення вогнепальної зброї і боєприпасів до неї цивільним особам, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації або інших держав, затверджених наказом МВС України від 18.11.2024 № 770, в неухильного дотримання правил зберігання задекларованої вогнепальної зброї та бойових припасів до неї; п. 12.12 глави 12 розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частив зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, в частині неухильного дотримання правил зберігання зброї та бойових припасів до неї, відносно старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Пунктом 1 наказу ГУНП в Донецькій області від 14.07.2025 року №1135 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області та їх покарання» за грубе порушення дисципліни, яке було встановлено під час наведеного вище службового розслідування, вирішено застосувати відносно старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 (0045479) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Відповідно до Витягу з електронного реєстру листків непрацездатності, дата формування 26.01.2026 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 27.05.2025 року по 17.01.2025 року перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікопольської міської ради, неодноразово продовжуючи листки непрацездатності.
У довідці від 19.03.2026 року №176, яка видана Управлінням фінансового забезпечення бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області, про кількість відпрацьованих ОСОБА_1 робочих (календарних) днів за останні два місяці, що передували місяцю звільнення зазначено, що позивач перебував на лікарняному у період з 27.11.2025 року по 17.01.2026 року, з 29.01.2026 року по 02.02.2026 року. Окрім того, згідно наказу ГУНП в Донецькій області №14 о/с від 12.01.2026 року ОСОБА_1 перебував у додатковій відпустці зі збереження заробітної плати (грошового забезпечення) за 2026 рік відповідно до ч.2 ст.92 Закону України «Про Національну поліцію», п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 15.01.2026-28.01.2026. Таким чином, ОСОБА_1 , за останні два місяці, що передували місяцю звільнення перебував на лікарняному та відпустці зі збереженням грошового забезпечення. Фактично відпрацьовані дні відсутні.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_9 від 04.02.2026 року №2758, ОСОБА_1 з 03.02.2026 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_9 .
Наказом ГУНП в Донецькій області від 12.02.2026 року № 57 о/с "По особовому складу", майора поліції ОСОБА_1 (0045479) - старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області звільнено зі служби в поліції з 12 лютого 2026 року за п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню наказ ГУНП в Донецькій області від 12 лютого 2026 року № 57 о/с "По особовому складу" та наказ ГУНП в Донецькій області від 14.07.2025 року № 1135 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області та їх покарання", в частині накладення на старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУН в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року (далі – Закон України №580) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України №580 поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, серед іншого: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Згідно з пунктом 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Частинами 1, 2 ст.19 Закону України №580 передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі – Дисциплінарний статут) затверджено Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII. Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Пунктами 1, 2, 6 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Згідно з ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту, передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження;
2) догана;
3) сувора догана;
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807 (далі – Порядок №893).
Частина 1 Розділу ІІ Порядку №893 містить приписи аналогічні тим, що викладені у частинах 3, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту та передбачає, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно ч.ч. 1, 15 до ст.15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Згідно з ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Частиною 3 ст.19 Дисциплінарного статуту визначено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст.19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Частинами 1-3 статті 21 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч.1 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Згідно з ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Частиною 4 ст.22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується з наказом ГУНП в Донецькій області від 12 лютого 2026 року № 57 о/с "По особовому складу" та наказом ГУНП в Донецькій області від 14.07.2025 року №1135 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області та їх покарання" в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, та вважає їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав:
- відповідачем пропущено строк застосування дисциплінарного стягнення, оскільки дисциплінарний проступок був виявлений відповідачем 14.07.2025 р., а застосовано та реалізовано (виконано) дисциплінарне стягнення було 12.02.2026 р., тобто через 7 місяців;
- 03.02.2026 року позивач був призваний до служби у Збройних Силах України під час мобілізації, про що 05.02.2026 року повідомив керівництво ГУНП У Донецький області шляхом надсилання електронного листа на офіційну адресу ГУНП у Донецькій області з наданням підтверджуючої Довідки. Враховуючи гарантії, встановлені ч.3 ст. 119 КЗпП України, вважає звільнення під час його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації незаконним;
- проведення службового розслідування з підстав наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , було передчасним та таким, що не відповідало вимогам законів, оскільки в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому ч.1 ст. 62 Конституції України; 
- дискреційні повноваження керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану обмежені статтею 29 Дисциплінарного статуту НПУ, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення, а тому на позивача мало би бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, проте, у порушення вимог статті 29 Дисциплінарного статуту НПУ, до нього протиправно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Отже, ключовими питання для вирішення цього спору є правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, з урахуванням визначених позивачем доводів.
Щодо доводів позивача про порушення відповідачем строку застосування дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.
Частинами 1-3 статті 21 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Водночас, відповідно до приписів ч.1 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 27.05.2025 по 17.01.2026 перебував на лікарняному, з 15.01.2026 по 28.01.2026 - у додатковій відпустці зі збереженням заробітної плати, з 29.01.2026 року по 02.02.2026 року знов на лікарняному.
Отже, позивач протягом тривалого часу (зокрема з моменту виявлення дисциплінарного проступку по 02.02.2026 року) перебував на лікарняному та у відпустці, що виключало можливість належної реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді його оголошення та особистого ознайомлення позивача з відповідним наказом.
Враховуючи те, що строк виконання дисциплінарного стягнення підлягає обчисленню без урахування періоду тимчасової непрацездатності позивача, що прямо передбачено приписами ст.22 Дисциплінарного статуту, беручи до уваги тривале перебування ОСОБА_1 на лікарняному, суд не вбачає у діях відповідача порушення строку застосування дисциплінарного стягнення до позивача.
Крім того, реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби передбачає обов`язкове дотримання процедури його виконання, що об`єктивно неможливо забезпечити під час перебування особи на лікарняному або у відпустці.
Таким чином, дисциплінарне стягнення було реалізовано після припинення періоду тимчасової непрацездатності позивача у строки, визначені законодавством.
Отже, доводи позивача про порушення відповідачем строків застосування та виконання дисциплінарного стягнення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, а тому відхиляються судом як безпідставні.
Щодо доводів позивача про те, що 03.02.2026 року він був призваний до служби у Збройних Силах України під час мобілізації, а тому, враховуючи гарантії встановлені ч.3 ст. 119 КЗпП України, його звільнення під час його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації є незаконним, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, пов`язані з проходженням служби в поліції, притягненням поліцейських до дисциплінарної відповідальності та звільненням зі служби, врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України №580 та Дисциплінарним статутом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для видання наказу про звільнення позивача став наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який не був скасований та підлягав обов`язковій реалізації.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.119 КЗпП України за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Водночас, норми спеціального законодавства, що регулюють проходження служби в поліції, не передбачають заборони реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у випадку призову поліцейського на військову службу під час мобілізації.
Крім того, гарантії, передбачені ч.3 ст.119 КЗпП України, спрямовані на забезпечення збереження місця роботи для працівників, однак не можуть бути застосовані у випадках притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та реалізації дисциплінарного стягнення, що здійснюється на підставі та у порядку, визначеному спеціальним законом.
Таким чином, на переконання суду, сам по собі факт призову позивача на військову службу під час мобілізації не є підставою для невиконання або скасування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Додатково слід зазначити, що наказ про звільнення позивача видано на виконання раніше застосованого дисциплінарного стягнення, а не з підстав, пов`язаних із його призовом на військову службу.
За наведених обставин, доводи позивача про порушення гарантій, передбачених статтею 119 КЗпП України, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а тому відхиляються судом як безпідставні.
Щодо доводів позивача про передчасне проведення службового розслідування з підстав наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_1 та невідповідність його вимогам законів, оскільки в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому ч.1 ст.62 Конституції України, суд зазначає наступне.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частина 1 Розділу ІІ Порядку №893 містить приписи аналогічні тим, що викладені у частинах 3, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту та передбачає, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Отже, підставою для призначення службового розслідування є, зокрема, надходження інформації про можливе вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.
При цьому, законодавство не обмежує джерела такої інформації, а також, не ставить можливість проведення службового розслідування у залежність від наявності обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні.
Факт повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також обставини, встановлені в межах службового розслідування, стали підставою не для притягнення його до кримінальної відповідальності, а для надання оцінки його службовій поведінці на предмет дотримання службової дисципліни.
Дисциплінарна відповідальність поліцейського є самостійним видом юридичної відповідальності, який застосовується незалежно від наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення та результатів кримінального провадження.
Зі змісту оскаржуваних наказів вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали встановлені під час службового розслідування обставини, що свідчать про порушення службової дисципліни, а не сам по собі факт існування кримінального провадження.
При цьому висновки службового розслідування ґрунтуються на сукупності зібраних матеріалів та доказів, яким надано належну оцінку у межах дисциплінарного провадження.
Також слід зазначити, що приписи п. 10 ч.1 ст.77 Закону України №580 передбачають окрему підставу для звільнення зі служби у разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду, однак це не виключає можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за інші порушення службової дисципліни та подальшої реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 зазначеного Закону.
Слід зазначити, що факт існування кримінального провадження відносно ОСОБА_1 дійсно був врахований під час службового розслідування та мав значення для дисциплінарного провадження відносно позивача, що вбачається з матеріалів службового розслідування, проте, одні й ті самі дії, вчинені особою, можуть одночасно розглядатись як частина об`єктивної сторони кримінального правопорушення так і частина об`єктивної сторони дисциплінарного проступку. 
Таке співпадіння не суперечить частині першій ст.61 Конституції України, а висновок повністю узгоджується з положеннями ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», що дає можливість використовувати у дисциплінарному провадженні інформацію, отриману під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та Практику суду як джерело права.
Також, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 03.04.2024 року по справі №420/9503/22 зазначив, що сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме поліцейський свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону № 580 - VIII.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.01.2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням Конвенції Притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою чи таке провадження було закрите (рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 року у справі «Х.у. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81 та рішення від 07.10.1987 року у справі «С. у. the. United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85 - відповідно).
Окрім того, гарантована п.2 ст.6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально - правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 року у справі «Рінґвольд проти Норвегії», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п.1 ст.6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Аналогічний правовий висновок також міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/184); від 22.10.2019 року у справі №99/918/18; у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №2240/2329/18; від 29.10.2018 року у справі №826/17433/18; від 03.04.2019 року у справі №816/1218/16; від 20.03.2019 року у справі №804/676/18; від 22.11.2019 року у справі №826/6107/18; від 22.01.2020 року у справі №160/1750/19; від 25.06.2020 року у справі №2240/2329/18; від 30.08.2022 року у справі №120/8381/20-а; від 08.02.2024 року у справі №160/11195/23; від 03.04.2024 у справі №420/9503/22.
Отже, проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством України, а доводи позивача щодо необхідності наявності обвинувального вироку суду, як обов`язкової умови для застосування дисциплінарного стягнення, відхиляються судом, як необґрунтовані та безпідставні.
Щодо доводів позивача про обмеження дискреційних повноважень керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану, статтею 29 Дисциплінарного статуту, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення та необхідність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Разом з тим, положення про застосування дисциплінарних стягнень «у порядку зростання» не встановлює імперативного обов`язку застосовувати виключно найменш суворе стягнення у кожному випадку та не позбавляє керівника права обрати вид дисциплінарного стягнення з урахуванням характеру вчиненого дисциплінарного проступку, обставин його вчинення, наслідків, особи порушника та інших істотних обставин.
Верховний Суд у постановах від 12.12.2019 року у справі №816/70/16, від 01.04.2020 року у справі №806/647/15 від 21.01.2021 року у справі №826/4681/18 зазначив, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.
Отже, Дисциплінарний статут надає уповноваженому керівнику дискреційні повноваження щодо визначення виду дисциплінарного стягнення в межах, установлених законом, за результатами службового розслідування та оцінки зібраних матеріалів.
Зі змісту матеріалів службового розслідування вбачається, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було враховано характер та тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку, обставини його вчинення, а також дані про особу позивача.
Сам по собі факт відсутності у позивача попередніх дисциплінарних стягнень не є безумовною підставою для застосування найменш суворого виду дисциплінарного стягнення та не виключає можливості застосування більш суворого стягнення, зокрема звільнення зі служби в поліції, у разі встановлення грубого порушення службової дисципліни.
Отже, на переконання суду, доводи позивача про обов`язковість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження є помилковим тлумаченням норм ст.29 Дисциплінарного статуту, які не ґрунтуються на приписах норм чинного законодавства, що регулюються спірні правовідносини, у їх сукупності.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що висновок службового розслідування від 16.06.2025 року ґрунтується на сукупності зібраних матеріалів, пояснень та документів, яким надано належну правову оцінку в межах службового розслідування.
Отже, доводи позивача про обмеження дискреційних повноважень керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану, статтею 29 Дисциплінарного статуту, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення та необхідність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому відхиляються судом, як необґрунтовані та безпідставні.
З матеріалів справи встановлено, що в ході проведення службового розслідування членами дисциплінарної комісії здійснено перевірку стану службової діяльності старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 , в ході якої встановлено окремі недоліки та порушення.
В ході службового розслідування членами дисциплінарної комісії встановлено грубе порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось, зокрема, у недотриманні:
- вимог п.п. 1, 2, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині виконання обов`язку бути вірним Присязі поліцейського, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, утримуватись від дій, які підривають авторитет Національної поліції України; 
- вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст.18 Закону № 580, в частині виконання обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
- п. п. 2.2, 2.3, 2.4 посадової інструкції старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян ВКП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 , в частині розроблення заходів, які сприяють зниженню злочинності на підставі результатів аналізу стану, структури та динаміки злочинності, здійснення щоденного та щомісячного планування своєї робочої діяльності, організації роботи у боротьбі із незаконним обігом наркотичних речовин: 
- пп. 3 п.1 розділу II Інструкції з організації планування в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 24.12.2015 № 202, в частині розроблення та ведення індивідуального плану своєї роботи; 
- п. 13 Правил носіння, зберігання та перевезення вогнепальної зброї і боєприпасів до неї цивільним особам, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації або інших держав, затверджених наказом МВС України від 18.11.2024 № 770, в неухильного дотримання правил зберігання задекларованої вогнепальної зброї та бойових припасів до неї; 
- п. 12.12 глави 12 розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частив зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, в частині неухильного дотримання правил зберігання зброї та бойових припасів до неї, відносно старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
При цьому, позовна заява не містить доводів щодо не згоди позивача з висновками членів дисциплінарної комісії, які були зроблені в ході службового розслідування щодо грубого порушення позивачем службової дисципліни та стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і, відповідно, підставою для прийняття оскаржуваних наказів.
Як вбачається з матеріалів справи, неправомірні дії ОСОБА_4 стали причиною значного суспільного резонансу та набули широкого висвітлення у засобах масової інформації, що призвело до значної кількості переглядів та негативних коментарів з боку громадян стосовно дій останнього. З огляду на те, що Донецька область є регіоном, який постійно потерпає від терористичних дій з боку російської федерації, і цивільне населення потребує постійної всебічної допомоги з боку поліцейських, вчинок ОСОБА_4 беззаперечно негативно впливає на авторитет Національної поліції У країни в цілому.
Отже, наведені факти поведінки ОСОБА_4 не сприяють формуванню позитивного іміджу Національної поліції України та, більш того, створюють негативні наслідки для її діяльності та репутації поліцейських у суспільстві.
Також, ОСОБА_2 , замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх грубо проігнорував, відтак своїм вчинком дискредитував та підірвав авторитет поліції, чим унеможливив своє подальше проходження служби в лавах Національної поліції України.
Окрім того, поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства та Присяги.
Таким чином, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати дій, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших стосунків, які носять корисливий або протиправний характер. Поведінка працівника поліції завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально - етичним принципам правоохоронця. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет правоохоронного органу.
Позивач своїми діями допустив порушення вимог чинного законодавства, тобто вчинив дисциплінарний проступок, який з урахуванням загального уявлення суспільства про поліцейського, як носія влади, унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків на службі в поліції.
Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що висновок службового розслідування містить усі передбачені ст.19 Дисциплінарного статуту відомості, в тому числі відомості про тяжкість проступку, обставини, за яких було скоєно дисциплінарний проступок, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, тощо. 
При цьому, відомості зазначені у висновку службового розслідування в повній мірі підтверджені належними та допустити доказами, які містяться в матеріалах справи та жодним чином не спростовані позивачем під час розгляду справи.
Отже, встановлені у справі обставини, в сукупності з визначеними вище нормами права, на думку суду, в повній мірі підтверджують порушення позивачем службової дисципліни, яке було встановлено під час службового розслідування та свідчать про правомірність дій відповідача щодо застосування до старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. 
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ ГУНП в Донецькій області від 12 лютого 2026 року № 57 о/с "По особовому складу", яким майора поліції ОСОБА_1 (0045479), старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП з 12 лютого 2026 року звільнено зі служби за п. 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді служби у поліції), а також наказ ГУНП в Донецькій області від 14.07.2025 року № 1135 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області та їх покарання» в частині накладення на старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, були видані на підставі та у межах наданих відповідачу повноважень, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, неупереджено, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно та своєчасно, з урахуваннях усіх обставин справи, а тому вони є правомірними та підстави для їх скасування відсутні.
Отже, вимоги позивача про визнання протиправними та скасування наказу ГУНП в Донецькій області від 12 лютого 2026 року № 57 о/с "По особовому складу" та наказу ГУНП в Донецькій області від 14.07.2025 року № 1135 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Донецькій області та їх покарання", в частині накладення на старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.
Враховуючи те, що вимоги позивача щодо поновлення на посаді, стягнення всіх видів грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.02.2026 року по день поновлення на службі, а також в частині допуску до негайного виконання рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з 12.02.2026 року та в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі, є похідними від вимог щодо визнання протиправними та скасування наведених вище наказів, отже підстави для задоволення цих вимог також відсутні, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. 
В свою чергу, відповідач належним чином довів правомірність прийняття оскаржуваних наказів та відсутність правових відстав для задоволення позовних вимог.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судового збору відсутні, отже розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - відмовити. 
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса