ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

02 червня 2026 року   Справа № 906/1571/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" 
на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.02.2026 
(ухвалене о 11:00 год. у м. Житомирі, повний текст складено 05.03.2026)
у справі № 906/1571/25 (суддя Лозинська І.В.) 
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"
до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс"
про стягнення 1 692 000 грн
за участю представників сторін:
від позивача - не з`явився;
від відповідача - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" про стягнення 1 692 000 грн неустойки, з яких: 869 500 грн пені та 822 5000 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-852-VDK-25 від 27.08.2025 в частині строків виконання зобов`язання з поставки товару.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 25.02.2026 у справі №906/1571/25 позов задовольнив. Стягнув з Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 869 500 грн пені, 822 500 грн штрафу та 20 304 грн судового збору.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем допущено порушення взятого на себе зобов`язання щодо поставки товару в строк, узгоджений в Державному контракті на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-852-VDK-25 від 27.08.2025.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 509, 525, 526, 551, 610, 611, 612, 626, 628, 629, 662, 663, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України). 

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "БудКапітал Плюс" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Житомирської області від 25.02.2026 у справі № 906/1571/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.
Скаржник вказує, що суд помилково визначив, що в діях відповідача мало місце порушення декількох різних зобов`язань перед позивачем, а також двічі застосовано відповідальність одного й того ж самого виду - неустойки, тому в результаті задоволення позовних вимог він був притягнений двічі до відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

В судове засідання 02.06.2026 представники сторін не з`явилися.
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що учасники справи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (а. с. 121-122), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 27.08.2025 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (замовник) та Приватним підприємством "БудКапітал Плюс" (виконавець) було укладено Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-852-VDK-25 (далі – Контракт; а. с. 7-17), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язався поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари для потреб безпеки та оборони (далі - товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та у специфікації товарів (додаток №1 до контракту) (далі - специфікація), для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом. Комплектність товару наведено в додатку №2 до контракту.
Виконавець гарантує та зобов`язується поставити товар, гарантійний строк/термін придатності якого становить не менше строку, встановленого у відповідності до нормативної (технічної) документації на товар, якщо інше не зазначено в цьому контракті чи специфікації (абз. 3 п. 1.4 Контракту).
Виконавець гарантує, що товар, який є предметом контракту, на момент його передачі замовнику та підписання сторонами акту приймання - передачі товару за контрактом згідно з п. 3.4, 3.5 контракту, є новим (таким, що не був в експлуатації) та належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою (включаючи сплату обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо), а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України (п. 1.5 Контракту).
Відповідно до п. 2.1 Контракту, вартість (ціна) товару за цим контрактом на момент його підписання зафіксована сторонами в специфікації на підставі пропозиції, сформованої виконавцем відповідно до вимог законодавства.
Згідно з п. 2.2 Контракту виконавець підтверджує, що під час розрахунку вартості (ціни) товару за цим контрактом враховані всі податки і збори, інші витрати виконавця, пов`язані з виконанням цього контракту, а також прибуток виконавця. 
Відповідно до п. 2.4 Контракту загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить 23 500 000 грн.
Сторони визнають та підтверджують, що згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання товару за цим контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість. 
Вартість (ціна) контракту не може бути збільшена щодо зобов`язань у частині прострочення строків постачання товару з вини виконавця (п. 2.7 Контракту).
Сторони дійшли спільної згоди, що оплата за поставлений виконавцем товар здійснюється замовником виключно з дати виникнення бюджетних зобов`язань у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань та фактичного надходження коштів Державного бюджету на рахунок замовника (п. 2.8 Контракту).
Оплата замовником поставленого товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця по факту поставки товару впродовж 15 робочих днів шляхом подання платіжної інструкції до ДКСУ, а у разі відсутності відповідного бюджетного фінансування - протягом 5 робочих днів з дати його надходження. Оплата здійснюється на підставі належним чином оформленого виконавцем рахунку на оплату (із обов`язковим зазначенням посади підписантів та розшифрування їх підписів, шляхом зазначення прізвища та ініціалів), до якого додається підписаний сторонами акт приймання-передачі товару за контрактом (за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунок замовника) (п. 2.9 Контракту).
Відповідно до п. 2.10 Контракту усі платіжні документи за контрактом оформлюються з дотриманням вимог законодавства. Виконавець надсилає замовнику рахунок на оплату протягом 10 календарних днів з дня поставки товару.
Товар поставляється виконавцем відповідно до умов DDP Україна, місце знаходження отримувача, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено замовником виконавцю не менш ніж за 2 робочих дні до планової дати поставки товару, водночас замовник повідомляє виконавця про наявність або відсутність зауважень щодо змісту заповненого проєкту акту приймання-передачі товарів для потреб безпеки та оборони (абз. 2 п. 3.2 Контракту).
Про дату відвантаження товару виконавець повідомляє замовника офіційним листом за 10 (десять) робочих днів до запланованої дати відвантаження (п. 3.3 Контракту).
Датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата закінчення приймання-передачі товару, яка зазначається у видатковій накладній (п. 3.4 Контракту).
Виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеному в специфікації (додаток №1) (п. 4.1 Контракту).
У пункті 7.1 Контракту сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього контракту, сторони несуть відповідальність, передбачену цим контрактом та чинним законодавством України.
У разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (пп. 1 п. 7.2 Контракту).
Відповідно до положень ст. 259 ЦК України, сторони дійшли згоди, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в 3 (три) роки (п. 7.4 Контракту).
Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим контрактом, якщо це невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 7.6 Контракту).
Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 31.12.2025, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, у тому числі гарантійних (п. 11.1 Контракту).
Додатком №1 до контракту є специфікація товарів, в якій зазначено найменування товару (графа 2), код УКТ ЗЕД (графа 3), кількість комплектів (графа 4), вартість комплекту без ПДВ (грн) (графа 5), загальна вартість товару без ПДВ (графа 6), а також строки поставки товару, згідно з якими 100 комплектів товару на суму 117 500 000 грн виконавець має поставити до 30.09.2025, інші 100 комплектів товару на суму 117 500 000 грн - до 20.10.2025 (а. с. 18). 
Специфікація підписана замовником та виконавцем, а також скріплена їх печатками.
03.10.2025 за вих. №11/2-17758 позивач надіслав відповідачу засобами електронного зв`язку претензію з вимогою сплатити пеню за порушення строків поставки товару на суму 35 250 грн за період з 01.10.2025 по 03.10.2025, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а. с. 21-22).
В подальшому, 17.11.2025 виконавець поставив замовникові товар у повному обсязі (200 комплектів), що підтверджується підписаним між сторонами Актом приймання - передачі товарів №1-38Б/3093 та видатковою накладною №226 (а. с. 23 на звороті - 24).
За порушення строків поставки товару Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" нараховано та пред`явлено до стягнення з Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" 869 500 грн пені та 822 500 грн штрафу.
У зв`язку з тим, що відповідачем порушені строки поставки товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення суми неустойки.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Апеляційний господарський суд з огляду на приписи ст. 269 ГПК України, переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Апеляційний господарський суд зауважує, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків поставки товару.
Скаржник в апеляційній скарзі не заперечує проти вказаного.
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як вказано вище, пп. 1 п. 7.2. Контракту встановлено, що у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості .
В специфікації товарів, яка є додатком №1 до Контракту, сторони погодили такі строки поставки товару:
- 100 комплектів товару на суму 117 500 000 грн - до 30.09.2025;
- 100 комплектів товару на суму 117 500 000 грн - до 20.10.2025.
Вище встановлено та скаржником не заперечується, що відповідно до акту приймання - передачі товарів №1-38Б/3093 та видаткової накладної №226 виконавець поставив замовникові 200 комплектів товару лише 17.11.2025.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, є розмір пені у сумі 869 500 грн, а також штраф у розмірі 822 500 грн.
Щодо посилання скаржника на неможливість одночасного стягнення пені та штрафу, суд вказує таке.
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.07.2018 у справі №922/4400/17, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку.
Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання (висновки у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18, від 18.01.2024 у справі № 916/410/23, від 16.01.2025 у справі № 916/828/24.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, а також не подавав суду першої інстанції належним чином мотивоване клопотання про зменшення сум неустойки.
З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене рішення Господарського суду Житомирської області від 25.02.2026 у справі № 906/1571/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 25.02.2026 у справі №906/1571/25 - без змін.
2. Справу № 906/1571/25 надіслати Господарському суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "05" червня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Мельник О.В.