ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2026 року справа №360/1922/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Пивовар І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 360/1922/25 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.08.2025 № 046350015005 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на підставі заяви про призначення пенсії від 18.08.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати відповідно до спеціального та пільгового стажу роботи за професією з зайнятістю повний робочий день в шахті та з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцзахисту від 20.01.1992 № 8, Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, ч.3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди роботи: “Шахтоуправління Луганське” ДП “Луганськругілля” 04.09.2000 – 04.10.2000 – учень підземного гірника та направлений на теоретичне навчання, 04.10.2000 – 20.10.2000 – направлений на виробничу практику учнем підземного гірника першого розряду з повним робочим днем під землею 20.10.2000 - 01.04.2003 – переведено підземним гірником третього розряду з повним робочим днем під землею, 01.04.2003 – 04.03.2004 – переведено підземним машиністом підземних установок третього розряду з повним робочим днем під землею;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати по професії з повним робочим днем в шахті період роботи за Списком № 1 з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцзахисту від 20.01.1992 № 8 за кожний повний рік роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення – за 9 місяців, Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, ч.3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди роботи: “Шахтоуправління Луганське” ДП “Луганськругілля” 04.03.2004 – 29.01.2008 – призначено начальником зміни з охорони праці, посада пов`язана з підземними роботами 29.01.2008 – 20.02.2008 – призначено виконуючим обов`язки заступника директора з охорони праці та ТБ, посада пов`язана з підземними роботами 20.2.2008 – 15.12.2008 – призначено виконуючим обов`язки заступника директора з охорони праці та ТБ, посада пов`язана з підземними роботами 15.12.2008 – 24.02.2009 – призначено виконуючим обов`язки заступника директора з охорони праці та ТБ, посада пов`язана з підземними роботами 24.02.2009 – 01.02.2011 – призначений заступником директора з охорони праці та ТБ, посада пов`язана з підземними роботами;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” згідно заяви про призначення пенсії від 18.08.2025, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” як працівнику на якого поширюється дія ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, що зайнятий повний робочий день під землею.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року позов задоволений:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.08.2025 № 046350015005 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 18.08.2025, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального права. 
Апелянт зазначив, що до розрахунку пільгового стажу позивача не враховані періоди роботи, відповідно до довідок виданих шахтоуправлінням «Луганське» від 05.02.2016 №423, оскільки вони не відповідають додатку №5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Пільговий стаж за ці періоди обчислено згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5). 
У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач 18.08.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
За результатом розгляду заяви позивача від 18.08.2025 відповідачем прийнято рішення № 046350015005 від 26.08.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу згідно частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішення обгрунтовано наступним.
Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Страховий стаж становить 53 роки 02 місяці 19 днів.
Пільговий стаж особи на посадах на підземних і відкритих гірничих роботах – за списком робіт і професій, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 31.03.1994 №202) (25), становить 24 роки 2 місяці 5 днів, з них роботи підземні, провідні професії (20) – 10 років 3 місяці 22 дні.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: 
до страхового стажу зараховано всі періоди:
до розрахунку пільгового стажу не враховані періоди роботи відповідно до довідок, виданих шахтоуправлінням “Луганське” від 05.02.2016 № 423, оскільки вони не відповідають додатку №5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, про що зазначено в рішенні про відмову від 13.05.2025.
Пільговий стаж за ці періоди обчислено згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).
З розрахунку стажу позивача встановлено, що відповідачем зараховані такі періоди:
01.09.1995 - 25.06.1999 навчання у вищих/ середн.НЗ – 3 роки 9 місяців 25 днів;
01.09.1999 - 26.06.2000 навчання у вищих/ середн.НЗ – 0 років 9 місяців 26 днів;
04.09.2000 - 31.12.2002 Список №1 – 2 роки 3 місяці 28 днів;
01.01.2003 - 31.08.2003 – 0 років 8 місяців 0 днів;
01.09.2003 - 31.12.2003 Список №1 – 0 років 4 місяці 0 днів;
01.01.2004 - 03.03.2004 Список №1 – 0 років 3 місяці 0 днів;
04.03.2004 - 31.01.2011 Список №1 – 6 років 11 місяців 0 днів;
01.02.2011 - 02.10.2011 Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.ав – 0 років 9 місяців 0 днів;
03.10.2011 - 18.07.2014 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, пр.1, п.а-в – 2 роки 8 місяців 0 днів;
20.10.2014 - 02.08.2016 Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.ав – 1 рік 11 місяців 0днів;
03.08.2016 - 13.06.2018 Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.ав – 1 рік 11 місяців 0 днів;
14.06.2018 - 19.08.2019 Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, пр.1, п.а-в – 01 рік 3 місяці 0 днів;
20.08.2019 - 15.08.2025 Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.ав – 6 років 0 місяців 0 днів.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 24.06.1991 містить такі записи щодо періодів роботи:
- 26.06.2000 навчання в Східно-українському державному університет (запис №1, диплом НОМЕР_2 );
“Шахтоуправління Луганське” ДП “Луганськругілля”:
- 04.09.2000 прийнятий учнем підземного гірника та направлений на теоретичне навчання (запис №2, наказ № 837/к від 08.09.2000);
- 04.10.2000 - направлений на виробничу практику учнем підземного гірника першого розряду з повним робочим днем під землею (запис №3, наказ № 905/к від 03.10.2000);
- 20.10.2000 - переведений підземним гірником третього розряду з повним робочим днем під землею (запис № 4, наказ № 952/к від 19.10.2000);
- 01.09.2003 - переведений підземним машиністом підземних установок третього розряду з повним робочим днем під землею (запис № 5, наказ № 895/к від 16.09.03);
- 04.03.2004 – назначений начальником зміни з охорони праці, посада пов`язана з підземними роботами (запис № 6, наказ № 236/к від 02.03.04);
- 29.01.2008 - призначений виконуючим обов`язки заступника директора з охорони праці та ТБ, посада пов`язана з підземними роботами (запис №7, наказ № 92/к від 29.01.08);
- 20.02.2008 – призначений начальником зміни з охорони праці, посада пов`язана з підземними роботами (запис №8, наказ № 178/к від 20.02.08);
- 15.12.2008 - призначено виконуючим обов`язки заступника директора з охорони праці та ТБ, посада пов`язана з підземними роботами (запис №9, наказ № 1446/к від 15.12.08);
- 24.02.2009 – призначений заступником директора з охорони праці, посада пов`язана з підземними роботами (запис №10, наказ № 221/к від 23.02.09);
- 01.02.2011 – переведений на посаду гірника очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею (запис №11, наказ №125/к від 01.02.11);
- 03.10.2011 – призначений заступником начальника підземної ділянки з повним робочим днем під землею (запис №12, наказ №1175/к від 03.10.11);
- 17.12.2012 – переведений виконуючим обов`язки начальника підземної ділянки з повним робочим днем під землею (запис №13, наказ №1141/к від 18.12.12);
- 17.10.2014 – звільнено за власним бажанням, ст. 36 КЗпП України (запис №14, наказ №646/к від 12.11.2014.
Зазначені записи завірені підписом посадової особи та печаткою підпиємства “Шахтоуправління Луганське” ДП “Луганськругілля”
Також на підтвердження пільгових періодів роботи позивачем надані три довідки від 05.0.2016 № 423, видані “Шахтоуправління Луганське” ДП “Луганськругілля” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”. 
В правому верхньому куті довідок зазначено “Додаток 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”.
Зазначені довідки засвідчені підписами уповноважених осіб, а саме: В.о. директора, начальника кадрів та головного бухгалтера, а також печатками підприємства. Підстава для видачі: особові картки ф.Т-, особових рахунків по зарплаті, табелів спуску-виїзду у шахту, наказів про прийом-звільнення, техпроцесу з добування вугілля, протоколів в/років, наказів про атестації робочих місць.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.
За статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом
Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За с. 62 Закону № 1788 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.
Суд враховує, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо всіх періодів його роботи, а саме: наявні дати та номери наказів про прийняття та звільнення з роботи, записи засвідчені відповідними печатками підприємств та підписами відповідальних осіб і дефектів їх вчинення не має, тобто відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58. 
Крім того, вказана трудова книжка містить записи про зайнятість позивача повний робочий день під землею та на посадах, пов`язаних з підземними роботами.
Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці, та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірны періоди, відповідачем до суду не надано. Доказів скасування чи визнання нечинними записів трудової книжки позивача до суду відповідачем також не надано.
Для підтвердження пільгового стажу позивачем також надані три довідки від 05.02.2016 № 423, видані “Шахтоуправління Луганське” ДП “Луганськругілля”, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в яких зазначено, зокрема: “Додаток 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”.
Зі змісту преамбули Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” вбачається, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. 
Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.
Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.
За ст. 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.
Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, “ДНР” та “ЛНР” є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених “республік”, а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих “ДНР” та “ЛНР” інформації.
Законами України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” та “Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях” визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях.
За ст. 9 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до частини третьої статті 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. 
Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування на тимчасово окупованій території України, згідно законодавства України є недійсним та не можуть створювати правових наслідків.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У рішенні Європейського суду з прав людини “Мозер проти Республіки Молдови та росії” від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. 
Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.
Приписами частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України визначено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. 
Наприклад, у справах “Лоізіду проти Туречиини” (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), “Кіпр проти Туреччини” (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та “Мозер проти Республіки Молдови та росії” (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). “Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. 
Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). 
Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать” 
При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
З огляду на зазначену практику ЄСПЛ, документи, видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, як виняток, можуть братись до уваги та оцінюватись разом з іншими документами в їх сукупності та взаємозв`язку при вирішенні питання щодо перерахунку розміру пенсії.
Суд зазначає, що вказані довідки стосуються періодів роботи позивача, які зазначені та підтверджуються його трудовою книжкою.
При цьому, відповідачем в оскарженому рішенні не конкретизовано в чому саме надані довідки не відповідають додатку № 5 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, враховуючи те, що ці довідки мають відомості щодо періодів роботи, характеру виконуваних робіт, первинних документів, на підставі яких здійснені такі записи тощо.
Суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
За пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.
Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення позивачу пенсії чи їх уточнення відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб).
При цьому, суд зазначає, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом отримання необхідних документів від відповідних органів (осіб).
Тобто, саме пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідачем не надано жодних доказів виконання ним вимог положень статті 44 Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 щодо вчинення дій, спрямованих на отримання необхідних документів для з`ясування та перевірки спірних періодів від відповідних органів (осіб).
Враховуючи встановлені обставини та правове регулювання спірних правовідносин, відповідач був зобов`язаний врахувати записи трудової книжки позивача у сукупності з наданими довідками від 05.02.2016 під час розрахунку пільгового стажу позивача та прийнятті рішення щодо призначення йому пенсії.
З огляду на зазначене, рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії прийнято без з`ясування всіх необхідних обставин та фактів щодо спірних періодів стажу, а також без витребування необхідних документів.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Питання призначення позивачеві пенсії на підставі положень Закону № 1058-IV належить до дискреційних повноважень відповідача.
На законодавчому рівні поняття “дискреційні повноваження” суб`єкта владних повноважень відсутнє, при цьому, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Суд зауважує, що, як зазначено вище, оскаржуване рішення прийнято без виконання відповідачем вимог положень статті 44 Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 щодо вчинення дій, спрямованих на отримання необхідних документів для з`ясування та перевірки спірних періодів від відповідних органів (осіб), а суд не може перебирати на себе повноваження Пенсійного фонду України, самостійно обчислювати страховий стаж, визначати підстави для зарахування чи відмови у зарахуванні певних періодів роботи до страхового/пільгового стажу на підставі документів, зміст яких не досліджено та яким не надано оцінку органом Пенсійного фонду України.
Фактично зазначені обставини свідчать про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, що є недотриманням вимог, визначених пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та є підставою для його скасування.
При цьому відповідач як суб`єкт, наділений відповідними повноваженнями щодо вирішення питань призначення пенсій, має обрахувати страховий стаж позивача з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем мають бути здійснені дії для з`ясування всіх необхідних обставин та фактів щодо спірних періодів стажу, а також витребування необхідних документів від відповідних органів (осіб) з метою реалізації обов`язку держави щодо забезпечення права особи на соціальний захист.
При цьому, відповідач зобов`язаний здійснити повторний розгляд заяви позивача від 18.08.2025 з урахуванням всіх записів його трудової книжки у сукупності з довідками від 05.02.2016 № 423.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26.08.2025 № 046350015005 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 18.08.2025, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.
Апеляційний суд не застосовує висновки Верховного суду, на які посилається апелянт, оскільки вони не є релевантними до обставин цієї справи.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 360/1922/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 3 червня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.В. Гайдар

І.В. Півовар