ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №334/5281/25 Головуючий в 1 інст. Новікова Н.В.
Провадження №33/807/536/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Фельського С.Л. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 17 червня 2025 року о 20 год. 15 хв. м. Запоріжжя, вул. Донецька, 18, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис. Від керування ТЗ відсторонений, про повторність попереджений, авто припарковано без порушень ПДР України, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Фельський С.Л., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вона є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що суд першої інстанції постановою від 18 вересня 2025 року повернув справу про адміністративне правопорушення № 334/5281/25 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до УПП в Запорізькій області для належного оформлення. Рішення було обґрунтоване тим, що долучений до матеріалів справи диск з надписом на обкладинці ЕПР1 № 364906 містить в собі файл ЕПР1 364113 та стосується правопорушення вчиненого о 03 год. 50 хв. 17 червня 2025 року іншою особою.
Наголошує, що фактично матеріали справи не містили диск з відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 . 
Посилаючись на вимоги ст. 256 КУпАП, захисник вважає, що суд безпідставно мотивував своє рішення відсутністю належного доказу, перебравши на себе повноваження обвинувача.
Вважає, що оскільки працівники поліції не надали достатні докази, які б підтверджували провину ОСОБА_1 , суд першої інстанції повинен був закрити справу за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Натомість, суд встановивши недостатність доказів у матеріалах, наданих поліцією, за власною ініціативою відправив матеріали справи на доопрацювання, отримав відеоматеріали, яких до цього не було та використав їх для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
На підставі викладеного, захисник просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 , провадження в справі закрити за відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник участі під час розгляду справи не приймали, копію оскаржуваної постанови не отримували. Про наявність судового рішення дізналися 28 січня 2026 року з електронного суду.
Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2026 року.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1  та його захисника - адвоката Фельського С.Л. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), наявність заяви адвоката Фельського С.Л. про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників судового провадження, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 364906 від 17 червня 2025 року підтверджується: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 17 червня 2025 року в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 3);
- відеозаписом події, яким зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у якого наявні очевидні, візуальні ознаки сп`яніння, оголошення поліцейським встановлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (обкладинка справи).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.
Твердження сторони захисту про те, що суддя місцевого суду перебрав на себе функцію обвинувачення, оскільки встановивши недостатність доказів у матеріалах, наданих поліцією, за власною ініціативою відправив матеріали справи на доопрацювання, отримав відеоматеріали, яких до цього не було та використав їх для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності суддя апеляційного суду відхиляє, враховуючи наступне.
Так, норми чинного КУпАП не містять законодавчих положень, які б передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення.
Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього.
Крім того, згідно із п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.
Отже, сформовані на підставі аналізу сталої судової практики рекомендації відповідної вищої судової інституції в окресленому сегменті адміністративних правовідносин орієнтував суддів на можливість повернення протоколу (справ про адміністративне правопорушення) уповноваженому органу, який його склав, для дооформлення шляхом винесення відповідних постанов.
Так, постановою судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2025 року було повернуто дану справу про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, оскільки було встановлено, що відеозапис долучений до справи не стосується обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, суддя апеляційного суду вважає, що повернення суддею суду першої інстанції матеріалів справи на доопрацювання не можна вважати вишукуванням доказів на користь обвинувачення, оскільки судом відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення були встановлені обставини що перешкоджають та унеможливлюють об`єктивний розгляд справи.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Фельському Сергію Леонідовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне скарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Фельського Сергія Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2026 року, якою на  ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 334/5281/25