Справа № 738/513/26 
№ провадження 2/738/362/2026 

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
(заочне)
29 червня 2026 року місто Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі 
головуючого – судді: Савченка О.А. 
з участю
секретаря судового засідання: Лях Н.М.
представника позивача: адвоката Шаповалова М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ВЛАСЕНКО А.» про стягнення заборгованості за договором оренди землі,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.
У березні 2026 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач), в інтересах якого діє представник – адвокат Шаповалов М.С. (далі по тексту представник позивача) звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «ВЛАСЕНКО А.» (далі по тексту ФГ «ВЛАСЕНКО А.» або відповідач), в якому просить стягнути з відповідача несплачену заборгованість за договором оренди землі за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки та пеню, а також понесені витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу. 
Позов мотивовано тим, що позивач згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 3,1097 га, кадастровий номер 7423082000:05:000:0087. 03 вересня 2014 року позивачем було укладено Договір оренди землі з ФГ «ВЛАСЕНКО А.», згідно якого він передав належну йому земельну ділянку в строкове платне користування ФГ «ВЛАСЕНКО А.» на 20 років. В подальшому, 10 січня 2024 року Договір оренди землі, укладений між сторонами, було розірвано. В порушення умов договору оренди землі ФГ «ВЛАСЕНКО А.» не сплатив позивачу в обумовлені терміни орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021-2024 роки. В зв`язку з цим, для захисту своїх прав позивач звернувся до суду.
Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого розгляду на 07 квітня 2026 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2026 року підготовче засідання було відкладено на 22 квітня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача по справі. Постановлено виклик відповідача здійснити шляхом публікації Оголошення про виклик особи на сайті суду.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Менського районного суду від 26 травня 2026 року судовий розгляд справи відкладено до 22 червня 2026 року за клопотанням відповідача. Відповідачу надано можливість ознайомитися з матеріалами справи через підсистему «Електронний суд» (відкрито доступ), та повторно направлено копію позовної заяви з додатками на юридичну адресу ФГ «»ВЛАСЕНКО А.»
Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно Ордеру на надання правничої допомоги доручив свої інтереси в суді представляти адвокату Шаповалову М.С.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. 
Представник відповідача ФГ «ВЛАСЕНКО А.» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В установлений судом термін не надіслав до суду відзив на позовну заяву. 
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 3,1097 га, з кадастровим номером 7423082000:05:000:0087.
03 вересня 2024 року позивачем було укладено Договір оренди землі з ФГ «ВЛАСЕНКО А.», згідно якого ОСОБА_1 передала належну їй земельну ділянку в строкове платне користування ФГ «ВЛАСЕНКО А.». 
Пункт 9 Договору оренди землі передбачає, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % (що в грошовому виразу складає 2 037,55 гривень від нормативної грошової оцінки земельної ділянки один раз на рік у грошовій формі. 
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з нарахуванням індексації (пункт 10 Договору).
Відповідно до пункту 11 Договору оренди землі, орендна плата вноситься в такі строки: у грошовій формі – 1 750 гривень – один раз на рік до 20 числа першого місяці за звітним роком місяці, натуральна – до 20 числа останнього звітному році місяця.
Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами 03 вересня 2014 року розірвано 10 січня 2024 року.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_1 орендну плату від ФГ «ВЛАСЕНКО А.» протягом 2021-2026 року не отримувала.
Відповідачем також не додано належних доказів, які б містили відомості про своєчасну сплату позивачу орендної плати за 2021-2024 роки.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі».
За змістом частини першої статті 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як убачається із заяви, на заявлений позивачем позов вплинуло те, що він своєчасно не отримав від відповідача те, на що очікував, хоча мав право на отримання орендної плати в узгоджені сторонами строки.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
У частині першій статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що факт невиконання відповідачем свого обов`язку по виплаті орендної плати позивачу знайшов своє підтвердження, оскільки відповідачем (орендарем) було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу (орендодавцю) і орендна плата за користування належною останній земельною ділянкою за 2021-2024 роки не була виплачена. При цьому суд ураховує, що орендна плата позивачу за вказаний період не була виплачена відповідачем навіть після пред`явлення позову до суду.
Внаслідок невиконання орендарем умов договору оренди землі стосовно виплати орендної плати за землю за 2021-2024 роки, у останнього виникла заборгованість, яку він добровільно не сплачує. У зв`язку з невиконанням орендарем своїх зобов`язань за договорами оренди землі у орендодавця виникло право вимоги до орендаря про стягнення заборгованості з орендної плати за спірним договором за 2021-2024 роки.
Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань стосовно виплати орендної плати за землю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17 497 гривень 33 копійки орендної плати за 2021-2024 роки.
Також з відповідача на користь позивача підлягає сплаті пеня, нарахована відповідно до пункту 14 Договору оренди землі від 03 вересня 2014 року в сумі 132 779 гривень 69 копійок.
З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені».
Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Шаповалов Максим Сергійович на підставі Договору про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) № б/н від 10 січня 2026 року, Ордеру на надання правничої допомоги (а.с. 13-15).
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано копію Квитанції до прибуткового касового ордеру №27/25 від 10.01.2026 року (а.с. 16).
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Також суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 1 502 гривні 27 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В : 

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ВЛАСЕНКО А.» про стягнення заборгованості за договором оренди землі – задовольнити.
Стягнути з Фермерського господарства «ВЛАСЕНКО А.» (код ЄДРПОУ 35836463, вулиця 8-го Березня, будинок 6 Корюківського району Чернігівської області) на користь  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) 17 497 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 33 копійки заборгованості по невиплаченій орендній платі за оренду земельної ділянки; 132 779 (сто тридцять дві тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 69 копійок пені за прострочення виконання зобов`язання; 1 502 (одну тисячу п`ятсот дві) гривні 27 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок понесених витрат на правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Менський районний суд Чернігівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий:       О.А. Савченко