Справа № 444/4658/25
Провадження № 2/444/484/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
19 травня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.
секретар судового засідання     Мачіха Г.В.,
з участю представника позивача - адвоката Козакевич Р.В.,
представника відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Куликівської сільської ради Львівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування в частині щодо ОСОБА_3 , визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги, -

В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, у якому просить визнати недійсним та скасувати в тій частині, що стосується ОСОБА_3 , рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» №3 від 03 квітня 2001 року з урахуванням додатка № 1 до такого рішення, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №012642, який виданий 05 листопада 2001 року Надичівською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 668, згідно з яким ОСОБА_3 на підставі рішення 16-ї сесії 3-го демократичного скликання Надичівської сільської ради від 03 квітня 2001 року № 3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3252 га в межах згідно з планом, що розташована на території села Звертів Надичівської сільської ради Жовківського району, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4622786400:27:000:0159 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4622786400:27:000:0160 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_2 , як дружина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем за законом першої черги після його смерті.
Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області 19 вересня 2000 року їй після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на бланку серії АВН № 669809, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2357, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку площею 2,19 га, що знаходиться на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, і належало померлому на підставі сертифіката про право власності на середню земельну частку, виданого виконкомом вищезгаданої сільської ради 14 квітня 1997, зареєстрованого в книгу реєстрації сертифікатів за № 610.
На підставі зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом їй було видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 166733, який виданий 22 вересня 2000 року Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 1619.
З даного сертифіката вбачається, що вона має право на земельну частку (пай), площею 2,19 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області.
Позивач вказує, що з рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року, вбачається, що, розглянувши проект передачі в приватну власність земельних часток /паїв/ громадянам Надичівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розроблений Жовківським районним ЦДЗК, Львівським філіалом інституту земпроект, керуючись статтями 6, 9, 17, 102 Земельного кодексу України, сесія сільської ради вирішила: 1. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність 14 громадянам Надичівської сільської ради із земель ТзОВ «Колос» загальною площею 21,1692 га, з них ріллі 16,7903 га, сіножатей 4,3789 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва враховуючи якісну оцінку земель. 2. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність членам фермерського господарства «Чулій» громадянці ОСОБА_4 та громадянці ОСОБА_5 в селі Кошелів Надичівської сільської ради за рахунок земель фермерського господарства загальною площею 4,25 га, з них ріллі 4,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 3. Передати у приватну власність громадянам Надичівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видати їм державні акти на право приватної власності на землю згідно з додатком 1, 2. 4. Інженеру-землевпоряднику сільської ради ОСОБА_6 внести відповідні зміни в земельно-облікові документи та здійснити контроль за використанням землі. Землевласникам, забезпечити ефективне використання земель з дотриманням агротехнічних і протиерозійних заходів, охорони довкілля, не порушувати права власників інших земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства.
З додатку № 1 до рішення Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області XVI сесії ІІІ демократичного скликання від 3 квітня 2001 року № 3, вбачається, що громадянину ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,32529 га землі, з них 1,03334 га ріллі, 0,29195 га кормових угідь.
На підставі зазначеного вище рішення, Надичівською сільською радою на ім`я ОСОБА_3 05 листопада 2001 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЛВ № 012642, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 668, з якого вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення 16-ї сесії 3-го демократичного скликання Надичівської сільської ради від 03 квітня 2001 року № 3 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,3252 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території села Звертів Надичівської сільської ради Жовківського району. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Тобто позивач звертає увагу суду на те, що рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року в частині, що стосується її чоловіка, ОСОБА_3 , прийняте, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 012642, який 05 листопада 2001 року, виданий Надичівською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 668, виданий вже після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Водночас вона, не маючи юридичної освіти, діючи добросовісно, оскільки не усвідомлювала недійсність державного акта, виданого на ім`я ОСОБА_3 , зважаючи на отримані роз`яснення про необхідність виготовлення технічної документації та відповідного присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для подальшого спадкування таких, звернулася в землевпорядну організацію щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Дана технічна документація була виготовлена та відповідно у Державному земельному кадастрі 19 вересня 2022 року була зареєстрована земельна ділянка площею 0,2919 га, кадастровий номер 4622786400:27:000:0159, що розташована на території Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, цільова призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а 22 вересня 2022 року була зареєстрована земельна ділянка площею 1,0333 га, кадастровий номер 4622786400:27:000:0160, що розташована на території Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, цільова призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
У 2025 році при зверненні для реєстрації речових прав на дані земельні ділянки їй було роз`яснено про те, що фактично рішення про передачу земельної ділянки у власність та державний акт на землю ОСОБА_3 є недійсними, оскільки такі прийняті та видані після його смерті.
Відповідно й підлягає скасування державна реєстрація земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. 
Позивач зазначає, що на сьогоднішній день розуміє, що для оформлення нею права власності на земельні ділянки вона має пройти іншу процедуру, оскільки нею успадковано право на земельну частку (пай), як наслідок виникає необхідність в отриманні рішення Куликівської селищної ради на розробку технічної документації із землеустрою, виготовлення такої технічної документації та відповідного її затвердження та передачі у її власність земельних ділянок на підставі рішення органу місцевого самоврядування.
Існування чинного рішення Надичівської сільської ради в частині, що стосується ОСОБА_3 , невизнаного недійсним державного акта, виданого на його ім`я вже після смерті, а також державна реєстрація земельних ділянок в Державному земельному кадастрі порушує її права, є перешкодою для оформлення її права власності на земельні ділянки. 
Позивач вказує, що зважаючи на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на 03 квітня 2001 року, на дату прийняття рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а тому дане рішення в частині, яке стосується ОСОБА_3 , є недійсним та підлягає скасуванню, як наслідок підлягає визнанню недійсним державний акт, який виданий на підставі даного рішення органу місцевого самоврядування.
Подальша наявність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо перебування спірних земельних ділянок у приватній власності ОСОБА_3 порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення її порушеного права на оформлення права власності на земельні ділянки.
З метою забезпечення реальної та безперешкодної можливості нею реалізувати усі правомочності щодо земельних ділянок вважає, що необхідно скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, відомості про які містяться у Державному земельному кадастрі. Як наслідок просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13 січня 2026 року о 13 год. 00 хв. Витребувано від Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду о 13 год. 30 хв. 03 березня 2026 року. З метою забезпечення доказів для об`єктивного з`ясування обставин справи витребувано у Львівському державному нотаріальному архіві належним чином засвідчену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копія даної спадкової справи надійшла на адресу суду.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник позивача, адвокат Козакевич Р. В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві, просить такі задовольнити.
Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Дубченко М.П., в судовому засіданні підтримала викладене у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити. Свої заперечення мотивує тим, що чітко визначено підстави та порядок прийняття державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки. Державний кадастровий реєстратор відділу здійснивши перевірку технічної документації прийняв рішення про проведення державної реєстрації земельних ділянок з кадастровим номером 4622786400:27:000:0159, оскільки підстави для відмови у проведенні такої реєстрації були відсутні.
Представник відповідача, Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого Куликівської селищна рада була повідомлена належним чином, однак з Куликівської селищної ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому зазначено, що при вирішенні справи селищна рада покладається на думку суду.
Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від них на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відмовити у повному обсязі. Заперечення мотивують тим, що здійснення державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру є складовими процесу формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Сама по собі державна реєстрація земельної ділянки не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав на земельну ділянку. Позовні вимоги про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровими номерами 4622786400:27:000:0159 та 4622786400:27:000:0160 з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо них, похідними позовними вимогами, задоволення яких безпосередньо залежить від задоволення основних вимог. Оскільки заявлені вимоги про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок є похідними і залежать від задоволення основних вимог, а Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не вчиняло дій, які б порушували права позивача, просять суд не покладати на них як відповідача тягар судових витрат у разі задоволення позову.
Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від них на адресу суду надійшла заява, у якій просять слухати вказану справу без участі їх представника, у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві, який надісланий на адресу суду. Свої заперечення мотивують тим, що відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру Київській області 22 вересня 2022 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4622786400:27:000:0160 за заявою ОСОБА_2 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ТзОВ «Карпати Гео-Інвест». Таким чином, реєструючи вказану земельну ділянку, Головне управління діяло відповідно до чинного законодавства. Вважають, що скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4622786400:27:000:0160 жодним чином не відновить права позивачки, таким чином нею обрано неналежний спосіб захисту, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв`язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представників відповідачів, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними відзиви на позовну заяву, висловлені позиції у справі.
Заслухавши думку представника позивача, адвоката Козакевича Р.В., представника відповідача, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Дубченко М.П., дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , яке повторно видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16 лютого 2023 року, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 07 листопада 1981 року у виконавчому комітеті Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що 07 листопада 1981 року було складено відповідний актовий запис № 17. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_8 .
Тобто, позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , була його дружиною.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20 серпня 1997 року було складено відповідний актовий запис № 38, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , яке повторно видане Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 03 вересня 2019 року.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від від 18 липня 1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. 
Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року.
Згідно з ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, 
так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Із копії спадкової справи встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.
Оскільки заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, спадкування після його смерті відбувається за законом.
Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. 
Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги 
належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
ОСОБА_2 як дружина ОСОБА_3 , враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, є спадкоємцем за законом першої черги після його смерті.
Суд ураховує, що Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області 19 вересня 2000 року ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на бланку серії АВН № 669809, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-2357. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права на середню земельну частку, площею 2,19 га, що знаходиться на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, і належало померлому на підставі сертифіката про право власності на середню земельну частку, виданого виконкомом вищезгаданої сільської ради 14 квітня 1997, зареєстрованого в книгу реєстрації сертифікатів за № 610.
Отже, позивачем було успадковано право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 .
На підставі зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 166733, який виданий 22 вересня 2000 року Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 1619.
Із вказаного сертифіката встановлено, що позивачка має право на земельну частку (пай), площею 2,19 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області.
З рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року, встановлено, що розглянувши проект передачі в приватну власність земельних часток /паїв/ громадянам Надичівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розроблений Жовківським районним ЦДЗК, Львівським філіалом інституту земпроект, керуючись статтями 6, 9, 17, 102 Земельного кодексу України, сесія сільської ради вирішила:
1. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність 14 громадянам Надичівської сільської ради із земель ТзОВ «Колос» загальною площею 21,1692 га, з них ріллі 16,7903 га, сіножатей 4,3789 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва враховуючи якісну оцінку земель.
2. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність членам фермерського господарства «Чулій» громадянці ОСОБА_4 та громадянці ОСОБА_5 в селі Кошелів Надичівської сільської ради за рахунок земель фермерського господарства загальною площею 4,25 га, з них ріллі 4,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
3. Передати у приватну власність громадянам Надичівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видати їм державні акти на право приватної власності на землю згідно з додатком 1, 2.
4. Інженеру-землевпоряднику сільської ради ОСОБА_6 внести відповідні зміни в земельно-облікові документи та здійснити контроль за використанням землі.
5. Землевласникам, забезпечити ефективне використання земель з дотриманням агротехнічних і протиерозійних заходів, охорони довкілля, не порушувати права власників інших земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства.
З додатку № 1 до рішення Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області XVI сесії ІІІ демократичного скликання від 3 квітня 2001 року № 3, встановлено, що громадянину ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,32529 га землі, з них 1,03334 га ріллі, 0,29195 га кормових угідь.
На підставі зазначеного вище рішення Надичівською сільською радою на ім`я ОСОБА_3 05 листопада 2001 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 012642, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 668, з якого вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення 16-ї сесії 3-го демократичного скликання Надичівської сільської ради від 03 квітня 2001 року № 3 передано приватну у власність земельну ділянку площею 1,3252 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території села Звертів Надичівської сільської ради Жовківського району. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Тобто судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року в частині, що стосується ОСОБА_3 , а також 05 листопада 2001 року виданий Надичівською сільською радою державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЛВ № 012642, який та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 668. 
Суд враховує, що рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого передавалася земельна ділянка у власність, прийняте 03 квітня 2001 року, тобто до набрання законної сили Земельним кодекс України від 25.10.2001 року.
Згідно зі ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Відповідно до статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону».
Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року N 43, чинної на дату видачі державного акта, (далі - Інструкція), Державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.
Пунктом 1.12. Інструкції передбачено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки.
Згідно з п.1.16. Інструкції, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем.
Також, п.1.17. Інструкції передбачено, що до технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку обов`язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлено судом.
Згідно зі статтею 116 ЗК України у редакції, чинній на час видання державного акта, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час видання державного акта).
Положеннями ч.1 ст.126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Отже, системний аналіз положень Земельного кодексу України свідчить, що отримання Державного акту на право власності на землю нерозривно пов`язано з прийняттям відповідного рішення органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.
У постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2013 року (справа № 6-14цс13) сформульований висновок про те, що якщо рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на земельну ділянку за відповідачем у справі, що переглядалася, відсутнє, то видання державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116 і 118 ЗК України, - недійсним.
Верховний Суд України у постанові від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-83цс13) зазначив, що оскільки державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, то вирішення питання про правомірність видання державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і від дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116 і 118 ЗК України.
Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Стаття 155 ЗК України визначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно з ч. 5 ст. 158 ЗК України. у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на 03 квітня 2001 року - на дату прийняття рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а тому дане рішення в частині, яке стосується ОСОБА_3 , є недійсним та підлягає скасуванню, як наслідок підлягає визнанню недійсним державний акт, який виданий на підставі даного рішення органу місцевого самоврядування.
Згідно з частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За визначенням, наведеним у частині 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»: державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження в їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр», документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.
Положеннями ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Згідно з ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
За встановлених судом під час розгляду справи обставин, подальша наявність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо перебування спірних земельних ділянок у приватній власності ОСОБА_3 порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права позивача на оформлення права власності на земельні ділянки.
З метою забезпечення реальної та безперешкодної можливості реалізувати позвачем усі правомочності щодо земельних ділянок суд приходить до висновку про скасування державної реєстрації земельних ділянок, відомості про які містяться у Державному земельному кадастрі.
Суд враховує, що для оформлення позивачем права власності на земельні ділянки позивач має пройти іншу процедуру, оскільки нею успадковано право на земельну частку (пай).
Існування чинного рішення Надичівської сільської ради в частині, що стосується ОСОБА_3 , невизнаного недійсним державного акта, виданого на його ім`я вже після смерті, а також державна реєстрація земельних ділянок в Державному земельному кадастрі порушує права позивача, є перешкодою для оформлення позивачем права власності на земельні ділянки.
Суд бере до уваги твердження позивачки про те, що вона, не маючи юридичної освіти, діючи добросовісно, оскільки не усвідомлювала недійсність державного акта, виданого на ім`я ОСОБА_3 , зважаючи на отримані роз`яснення про необхідність виготовлення технічної документації та відповідного присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для подальшого спадкування таких, звернулася в землевпорядну організацію щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто судом не встановлено недобросовісної поведінки позивача.
Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтовані, її право підлягає захисту в судовому порядку в спосіб, який нею обраний, як наслідок позовні вимоги належить задовольнити.
Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 4, 6, 7, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 89, 229, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення XVI сесії ІІІ демократичного скликання Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Надичівської сільської ради» № 3 від 03 квітня 2001 року з врахуванням додатка № 1 до такого рішення в частині, що стосується ОСОБА_3 .

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012642, який виданий 05 листопада 2001 року Надичівською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №668, згідно з яким ОСОБА_3 на підставі рішення 16-ї сесії 3-го демократичного скликання Надичівської сільської ради від 03 квітня 2001 року № 3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,3252 га в межах згідно з планом, що розташована на території села Звертів Надичівської сільської ради Жовківського району.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4622786400:27:000:0159 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4622786400:27:000:0160 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: Куликівська сільська рада Львівського району Львівської області, яка знаходиться за юридичною адресою: 80300 смт.Куликів, пл.Незалежності, 27, Львівського району Львівської області, ЄДРПОУ 04371957;

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, знаходиться за адресою: 79019 м.Львів, пр.В.Чорновола, 4, Львівська область Львівський район, ЄДРПОУ 39769942;

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, знаходиться за адресою: 03115 м.Київ, вул.Серпова, буд.3/14, ЄДРПОУ 39817550;

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, знаходиться за адресою: 65078 м.Одеса, вул.Космонавтів, 36, ЄДРПОУ 39765871.

Повне рішення суду складено 29.05.2026 року.

Суддя:          Олещук М. М.