КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року справа №320/33589/23
Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Дудіна С.О., суддів Кушнової А.О. та Шевченко А. В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про скасування постанови.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» (далі по тексту також позивач, ТОВ «ФК «Глобал Капітал») з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі по тексту також відповідач, НКЦПФР), в якому просить суд скасувати постанову №157-ДУМ про накладення санкції на ринках капіталу та організованих товарних ринках, винесену відповідачем 01.08.2023.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що листом від 30.01.2023 він направив на адресу відповідача інформацію щодо структури власності у складі довідки щодо структури власності заявника. Після цього відповідач у розпорядженні від 28.04.2023 зазначив про порушення позивачем вимог пункту 6 розділу IV Ліцензійних умов щодо надання структури власності та схематичного зображення структури власності ліцензіата в паперовому вигляді, тобто за невстановленою формою, а також зобов`язав ТОВ «ФК «Глобал Капітал» усунути порушення шляхом подання до Комісії довідки щодо структури власності заявника станом на 01.01.2023 офіційним каналом зв`язку, однак не зазначивши при цьому адресу офіційного каналу зв`язку.
Позивач пояснив, що враховуючи відсутність на офіційному веб-сайті НКЦПФР адреси офіційного каналу зв`язку для надання означеної довідки, ТОВ «ФК «Глобал Капітал» повторно 04.07.2023 повідомило відповідача про те, що інформація щодо структури власності у складі довідки щодо структури власності заявника та схематичне зображення структури власності ліцензіата станом на 01.01.2023 була направлена до НКЦПФР листом від 30.01.2023. 
Позивач зазначає, що 12 липня 2023 року відповідачем був складений Акт №154-ДУМ про правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках, у якому зазначено, що ТОВ «ФК «Глобал Капітал» не усунуло порушення згідно з Розпорядженням про усунення порушень законодавства на ринках капіталу та організованих товарних за №72- ДУМ від 28 квітня 2023 року, а листом від 08.08.2023 за вх. №30 ТОВ «ФК «Глобал Капітал» отримало Розпорядження №182-ДУМ про усунення порушень законодавства на ринках капіталу та організованих товарних ринках, у якому зазначено, зокрема, яким саме офіційним каналом зв?язку ТОВ «ФК «Глобал Капітал» зобов?язаний у термін до 30 вересня 2023 року надати до НКЦПФР довідку про структуру власності та схематичне зображення структури власності ліцензіата в електронній формі. Цим листом НКЦПФР повідомила позивачу електронну адресу для надання інформації щодо структури власності. 
Позивач зауважує, що незважаючи на те, що ТОВ «ФК «Глобал Капітал» стала відома адреса офіційного каналу зв?язку з НКЦПФР лише 08.08.2023 з тексту Розпорядження №182-ДУМ, відповідач 01 серпня 2023 року виніс постанову №157 про застосування у відношенні до ТОВ ФК «Глобал Капітал» санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках (невиконання розпорядження НКЦПФР) у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 
ТОВ «ФК «Глобал Капітал» не погоджується з правомірністю спірної постанови про застосування штрафу, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що ТОВ «Фінансова компанія «Глобал Капітал» як ліцензіат було зобов`язане щороку подавати до Комісії довідку про схематичне зображення структури власності юридичної особи-ліцензіата за формою додатка 1 до Ліцензійних умов, з доданням відповідної схеми структури власності, в електронній формі офіційним каналом зв`язку з використанням електронного підпису чи печатки. Водночас, листом від 30.01.2023 № 2 позивач подав до Комісії довідку не за встановленою формою та додав схему структури власності у паперовому вигляді, чим порушив вимоги пунктів 6, 10 розділу IV Ліцензійних умов.
У зв`язку з цим Комісією було прийнято розпорядження від 28.04.2023 № 73-ДУМ, яким позивача зобов`язано у строк до 29.05.2023 усунути порушення шляхом подання до Комісії офіційним каналом зв`язку в електронній формі, із використанням електронного підпису чи печатки, довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи-ліцензіата за встановленою формою з доданням відповідної схеми. Відповідач зазначив, що станом на 27.06.2023 позивач зазначене розпорядження не виконав та не повідомив Комісію про його виконання.
Також відповідач не погодився з доводами позивача про відсутність на вебсайті Комісії інформації щодо офіційного каналу зв`язку. На думку Комісії, офіційна електронна адреса info@nssmc.gov.ua була доведена до відома учасників ринків капіталу, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення на вебсайті НКЦПФР, а сам позивач у поданих поясненнях додав роздруківку контактів Комісії, серед яких була зазначена відповідна електронна адреса. Відповідач також звернув увагу, що направлення документів на електронну адресу ДУ «АРІФРУ» не може вважатися належним виконанням розпорядження Комісії.
За твердженням відповідача, з огляду на невиконання позивачем розпорядження від 28.04.2023 № 73-ДУМ Комісією було складено акт про правопорушення від 12.07.2023 № 154-ДУМ, а постановою від 01.08.2023 № 157-ДУМ до ТОВ «Фінансова компанія «Глобал Капітал» застосовано санкцію у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. Відповідач вважає, що наведені у позові доводи не спростовують факту вчинення правопорушення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що станом на дату винесення першого розпорядження від 28.04.2023 інформації про нову поштову скриньку на веб-сайті Комісії не було, що мало наслідком повідомлення НКЦПФР про неможливість подання схематичного зображення структури його власності в електронному вигляді. 
На думку позивача, інформація щодо структури власності конкретної юридичної особи – професійного учасника ринку цінних паперів та організованих товарних ринків не є загальною інформацією, що доступна для вільного доступу, а тому відсутні підстави для її направлення на електронну адресу відповідача info@nssmc.gov.ua.
Позивач наголошує на тому, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту ухилення позивача від виконання розпорядження від 08.08.2023 та наголошує на тому, що тільки з тексту означеного розпорядження йому стала відома адреса офіційного каналу зв`язку для надання інформації про структуру власності.
Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено про закріплений Ліцензійними умовами обов`язок ліцензіата подавати щороку довідку про схематичне зображення структури власності юридичної особи-ліцензіата у формі додатка 1 до цих Ліцензійних умов, з доданням схематичного зображення такої структури, до 01 лютого станом на 01 січня поточного року офіційним каналом зв`язку в електронній формі з використанням електронного підпису чи печатки, що базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.
Відповідач наголошує на ненаданні позивачем жодних доказів, які б підтверджували, що ТОВ «ФК «Глобал Капітал» не розуміючи прямого посилання на «Офіційний канал зв`язку» info@nssmc.gov.ua, звертався б до НКЦПФР із запитом щодо надання роз`яснення щодо офіційного каналу зв`язку.
17.01.2024 відповідачем подано до суд заяву про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, мотивовану складністю справи та її значенням для сторін.
Розглянувши вказану заяву, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України “Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років”;
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо:
1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України “Про запобігання корупції” займають відповідальне та особливо відповідальне становище;
2) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;
3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;
4) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;
5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію;
6) оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;
8) типові справи;
9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині;
10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження;
11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Отже, частиною четвертою вищевказаної статті імперативно визначено категорії справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження.
При цьому дана справа не відноситься до справ, особливості провадження у яких визначені статтею 266-1 КАС України (справи щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Кабінету Міністрів України стосовно виведення банків з ринку).
Відповідно до частини другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд зауважує, що оскільки дана справа не віднесена до імперативно визначеного переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, процесуальні перешкоди для розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження відсутні.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.07.2021 у справі №340/1901/20, від 28.07.2021 у справі №160/6740/20, від 22.07.2021 у справі №460/6542/20, від 29.07.2021 у справі №340/1727/20, від 05.08.2021 у справі №200/5490/20-а, від 23.06.2021 у справі №520/13014/2020 та багатьох інших.
Також суд зазначає, що оцінити “значення справи для сторін” і “значний суспільний інтерес” має суд в рамках конкретних правовідносин, з яких виник спір. Це означає, що вказані підстави (для розгляду справи за правилами загального позовного провадження) повинні мати своєрідне “конкретизоване” пояснення у вимірі певної справи; посилання на ці підстави безвідносно до конкретних фактичних підстав не достатньо для того, щоб вимагати розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в численних постановах, зокрема, від 26 травня 2022 року у справі №640/594/20, від 22 жовтня 2021 року у справі № 200/6491/20-а, від 07 жовтня 2021 року у справі № 640/23517/20, від 05 жовтня 2021 року у справі № 640/23385/20, від 05 серпня 2021 року у справі № 200/5490/20-а, від 22 липня 2021 року у справі № 460/6542/20, від 23 червня 2021 року у справі № 520/13014/2020 тощо.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що лише посилання учасника процесу на наявність у нього бажання щодо здійснення розгляду справи за правилами загального, а не спрощеного, позовного провадження не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справах незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, як і не вимагають обов`язкового розгляду справи саме за правилами загального позовного провадження лише з урахуванням викладеного волевиявлення учасника процесу про це. У протилежному випадку суди б мусили розглядати в обов`язковому порядку у судових засіданнях за правилами загального позовного провадження усі справи, в яких учасником процесу повідомлено про особливу важливість для нього такої справи, що зводило б нанівець власну оцінку судом обставин справи через призму необхідності чи доцільності проведення судового засідання, та нівелювало б практичну ефективність інституту спрощеного провадження в принципі. В умовах надмірного навантаження судів справами такий алгоритм дій явно б не сприяв процесуальній економії. Обставини даної справи, на переконання суду, не потребують для встановлення об`єктивної істини ані обов`язкового проведення судового засідання, ані здійснення трансформації форми адміністративного судочинства зі спрощеного у загальне позовне провадження, оскільки повний та всебічний розгляд справи є загальною процесуальною вимогою для кожного судового провадження, незалежно від його форми або того, проводиться судове засідання у справі чи ні. Крім того, суд зауважує, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання не позбавляє учасника процесу можливості надати будь-які докази чи письмові документи чи надати пояснення, виклавши їх у письмовій формі.
Також суд звертає увагу на те, що практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі “Ахеп v. Germany”, заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року “VarelaAssalinocontrelePortugal”, заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
При цьому, положення Кодексу адміністративного судочинства України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.
Врахувавши зміст заяв сторін, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Водночас, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 33 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, крім випадку, встановленого частиною четвертою статті 22 цього Кодексу, Національного банку України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.
Тобто, зазначена норма є імперативною та передбачає колегіальний розгляд усіх справ, в яких оскаржуються рішення, дії, бездіяльність, зокрема, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку не залежно від виду провадження - загального чи спрощеного.
Натомість, як було вказано вище, умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються КАС України (частина п`ята статті 12 КАС України).
Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна розглядати за правилами спрощеного провадження.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 10.02.2025 у справі №560/9615/24 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 125046381), в якій, зокрема, зазначено таке:
"Скаржник зазначає, що оскільки вона має розглядатися і вирішуватись в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів, то вона є будь-якою справою, що відноситься до юрисдикції суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянута колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження.
Скаржник вказує, що з цього достатньо ясно видно, що справи, які розглядаються і вирішується колегіально у складі трьох суддів є будь-якими справам, тільки не справами спрощеного позовного провадження.
Скаржник наголошує, що справи, які розглядаються та вирішуються колегіально у складі трьох суддів першої інстанції не можуть бути такими (справами), які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, а судді колегії з трьох суддів, по цій причині, не можуть розглядати справи спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції.
...
Верховний Суд відхиляє аргументи скаржника про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, визначені статтею 33 КАС України, з огляду на те, що зазначена стаття визначає порядок здійснення адміністративного судочинства колегією суддів, при цьому зазначена норма не визначає форми адміністративного судочинства, а саме в якому провадженні (спрощеному або загальному) буде здійснюватися розгляд справи.
Відповідно до частини першої статті 33 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, крім випадку, встановленого частиною четвертою статті 22 цього Кодексу (…), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.
Тобто, зазначена норма є імперативною та передбачає колегіальний розгляд усіх справ, в яких оскаржуються рішення, дії, бездіяльність Кабінету Міністрів України не залежно від виду провадження - загального чи спрощеного.
Натомість, умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються КАС України (частина п`ята статті 12 КАС України)".
З урахуванням цього, Кодекс адміністративного судочинства України не містить заборони на колегіальний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, за винятком справ, вичерпний перелік яких наведено у частини четвертій статті 12 та частині четвертій статті 257 КАС України.
Оскільки дана справа не віднесена до імперативно визначеного переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, процесуальні перешкоди для колегіального розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження відсутні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Разом з тим, відповідно до положень частини першої статті 33 КАС України, розгляд даної справи здійснюється у складі колегії суддів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
ТОВ «ФК «Глобал Капітал» (ідентифікаційний код 34972320, місцезнаходження: 02225, м. Київ, просп. Червоної Калини, 5-В) зареєстровано в якості юридичної особи 16.03.2007 з основним видом діяльності за КВЕД 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «Глобал Капітал» направило на адресу відповідача засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») інформацію щодо структури власності (довідку щодо структури власності заявника станом на 01.01.2023 та схематичне зображення структури власності) 31.01.2023.
Розпорядженням НКЦПФР від 28.04.2023 №73-ДУМ позивача зобов`язано у термін до 29.05.2023 усунути порушення вимог пункту 6 розділу IV та пункту 10 розділу IV Ліцензійних умов №135 в частині ненадання до Комісії довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи ліцензіата за формою додатка 1 до Ліцензійних умов, з доданням до схематичного зображення такої структури станом на 01.01.2023 в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису чи печатки шляхом надання Комісії офіційним каналом зв`язку в електронній формі з використанням електронного підпису чи печатки довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи ліцензіата за формою додатка 1 до Ліцензійних умов №135 з доданням схематичного зображення такої структури станом на 01 січня поточного року, та до 29.05.2023 письмово проінформувати уповноважену особу Комісії та департамент ліцензування та регулювання в сфері спільного інвестування, недержавного пенсійного забезпечення та управління ФОН та ФФБ про виконання цього розпорядження.
Листом від 04.07.2023, направленим на адресу НКЦПФР засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта»), позивач повідомив відповідача про відсутність на веб-сайті НКЦПФР електронної адреси офіційного каналу зв`язку для відправлення запитуваної інформації, у зв`язку з чим така інформація була направлена на електронну адресу ДУ «АРІФРУ». Додатком до означеного листа є роздруківка з веб-сайту відповідача.
Розпорядженням НКЦПФР від 01.08.2023 №182-ДУМ у зв`язку з неподанням позивачем до Комісії станом на 27.06.2023 довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи ліцензіата за формою додатка 1 до Ліцензійних умов №135 з доданням до схематичного зображення такої структури станом на 01 січня поточного року та відсутністю станом на 01.08.2023 інформації про виконання розпорядження від 28.04.2023 №73-ДУМ від ТОВ «ФК «Глобал Капітал», від позивача вимагається у термін до 30.09.2023 усунути означене порушення законодавства шляхом подання до Комісії офіційним каналом зв`язку (info@nssmc.gov.ua) в електронній формі з використанням електронного підпису чи печатки довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи ліцензіата за формою додатка 1 до Ліцензійних умов №135, з доданням схематичного зображення такої структури станом на 01 січня поточного року та у термін до 30.09.2023 письмово проінформувати уповноважених осіб Комісії та департамент ліцензування та регулювання в сфері спільного інвестування недержавного пенсійного забезпечення та управління ФОН та ФФБ про виконання цього розпорядження.
Постановою НКЦПФР від 01.08.2023 №157-ДУМ у зв`язку з невиконанням ТОВ «ФК «Глобал Капітал» розпорядження про усунення порушень законодавства на ринках капіталу та організованих товарних ринках №73-ДУМ від 28.04.2023, на підставі пункту 8 частини першої статті 11 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» та пункту 1 розділу XV Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, застосування санкцій або інших заходів впливу, затверджених рішенням Комісії від 28.07.2020 №405, до позивача застосовано санкцію у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Правові засади здійснення державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків та державного контролю за емісією (видачею) і обігом, укладенням та виконанням фінансових інструментів в Україні. визначає Закон України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» від 30.10.1996 № 448/96-ВР (далі по тексту також – Закон №448/95-ВР, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 2 Закону №448/95-ВР метою державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків є, зокрема дотримання учасниками ринків капіталу та організованих товарних ринків вимог актів законодавства.
За приписами статті 5 Закону №448/95-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку. Інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринку цінних паперів у межах своїх повноважень, визначених чинним законодавством.
З метою забезпечення державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку створює комплексну інформаційну систему (далі - КІС) як інтегровану систему, складові (підсистеми) якої забезпечують, зокрема, здійснення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку нагляду за діяльністю учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків, надання нею послуг (у тому числі електронних), пов`язаних із здійсненням державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків, фізичним та юридичним особам, а також розкриття інформації учасниками ринків капіталу та професійними учасниками організованих товарних ринків.
Порядок функціонування КІС встановлюється Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Доступ учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків до КІС здійснюється на безоплатній основі.
Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку укладає з державним підприємством, що належить до сфери її управління, договір про технічне, технологічне забезпечення функціонування КІС, умови якого повинні містити, зокрема, обов`язок такого підприємства (технічного адміністратора) забезпечити збереження та захист даних, що містяться в КІС.
Згідно з пунктами 10, 14 частини першої статті 8 Закону №448/95-ВР Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку у випадках і межах, встановлених законом: надсилати офіційним каналом зв`язку емітентам, суб`єктам системи накопичувального пенсійного забезпечення (крім вкладників та учасників) та особам, які провадять професійну діяльність на ринках капіталу та організованих товарних ринках, та саморегулівним організаціям обов`язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг та законодавства про акціонерні товариства, а також вимагати надання необхідних документів відповідно до законодавства; накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, у тому числі про систему накопичувального пенсійного забезпечення на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках.
Пунктом 8 частини першої статті 11 Закону №448/95-ВР визначено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за невиконання або несвоєчасне виконання рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку або розпоряджень, постанов або рішень уповноважених осіб Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо усунення порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, у системі накопичувального пенсійного забезпечення, законодавства про акціонерні товариства - у розмірі від тисячі до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За ті самі дії, вчинені повторно протягом року, - у розмірі від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 8 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», пункту 18 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку рішенням від 22.02.2022 №135 затверджено Ліцензійні умови провадження професійної діяльності на ринках капіталу - діяльності з управління майном для фінансування об`єктів будівництва та/або здійснення операцій з нерухомістю, які зареєстровані Міністерством юстиції України 10.03.2022 за № 319/37655 (далі по тексту також – Ліцензійні умови №135).
Відповідно до пункту 6 розділу IV Ліцензійних умов №135 ліцензіат щороку подає до НКЦПФР довідку про схематичне зображення структури власності юридичної особи - ліцензіата, у формі додатка 1 до цих Ліцензійних умов, з доданням схематичного зображення такої структури, до 01 лютого станом на 01 січня поточного року.
Згідно з пунктом 10 розділу IV Ліцензійних умов №135 відомості та/або документи, які ліцензіат надає згідно з цим розділом, ліцензіат надає до НКЦПФР офіційним каналом зв`язку в електронній формі з використанням електронного підпису чи печатки, що базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа відповідно до вимог законодавства про електронний документообіг та електронні довірчі послуги. Вимоги до електронної форми відомостей та/або документів, у тому числі описи розділів та схем XML файлів, визначаються окремим документом нормативно-технічного характеру НКЦПФР з урахуванням вимог, визначених Вимогами до форматів даних електронного документообігу в органах державної влади, затвердженими наказом Державного агентства з питань електронного урядування України від 07 вересня 2018 року № 60, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2018 року за № 1309/32761.
Усі відомості та/або документи подаються до НКЦПФР українською мовою, із супровідним листом, засвідченим підписом керівника, у якому необхідно обов`язково зазначити повне найменування та ідентифікаційний код юридичної особи ліцензіата.
У разі якщо відомості та/або документи підписані не керівником ліцензіата, а виконувачем його обов`язків (крім випадків, установлених законами), ліцензіат повинен надати документ, який підтверджує повноваження цієї особи.
У разі настання форс-мажорних обставин строк надання інформації, передбаченої цим розділом, продовжується НКЦПФР до дати отримання документів щодо закінчення таких обставин.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що за правопорушення на ринках капіталу та/або організованих товарних ринках, яке полягає у не виконанні або неповному виконанні розпорядження НКЦПФР може бути застосовано штрафну санкцію.
Матеріалами справи підтверджено, що спірною постановою до позивача застосовано санкцію у вигляді штрафу за невиконання розпорядження про усунення порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки від 28.04.2023 №73-ДУМ.
Означеним розпорядженням від позивача вимагалось виконання вимог пунктів 6, 10 розділу IV Ліцензійних умов №135 з огляду на те, що відповідачем встановлено надання ТОВ «ФК «Глобал Капітал» довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи не за встановленою формою додатка 1 до Ліцензійних умов №135 із додаванням схеми структури в паперовому вигляді.
Позивач, не заперечуючи порушення порядку подання визначених пунктом 6 розділу IV Ліцензійних умов №135 довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи - ліцензіата, з доданням схематичного зображення такої структури [засобами поштового зв`язку замість подання офіційним каналом зв`язку в електронній формі з використанням електронного підпису чи печатки], стверджує про відсутність на офіційному веб-порталі НКЦПФР офіційного каналу зв`язку, з приводу чого суд зазначає таке.
Положеннями пункту 10 розділу IV Ліцензійних умов №135 визначено безальтернативний спосіб подання ліцензіатами відомостей та/або документів, які повинні надаватися відповідно до розділу IV означених Ліцензійних умов, а саме: офіційним каналом зв`язку в електронній формі з використанням електронного підпису чи печатки, що базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа відповідно до вимог законодавства про електронний документообіг та електронні довірчі послуги. Інших способів подання встановлених, зокрема і пунктом 6 розділу IV Ліцензійних умов №135 документів не передбачено.
Пункт 10 розділу IV Ліцензійних умов №135 є чинним та, відповідно, підлягає виконанню ліцензіатами.
При цьому, судом відхиляються доводи позивача щодо відсутності на офіційному веб-сайті НКЦПФР офіційного каналу зв`язку з огляду на надані позивачем докази, а саме: додаток до листа ТОВ «ФК «Глобал Капітал» від 04.07.2023 17 – «сторінку веб-сайту з переліком офіційних каналів зв`язку» відповідача, з якої вбачається графи Офіційний канал зв`язку» - info@nssmc.gov.ua – з питань отримання загальної кореспонденції.
Суд також наголошує на відсутності в матеріалах справи жодних доказів звернення позивача до НКЦПФР із запитами щодо надання інформації про офіційні канали зв`язку з метою своєчасного виконання покладеного на нього обов`язку направлення довідки про схематичне зображення структури власності юридичної особи - ліцензіата, у формі додатка 1 до цих Ліцензійних умов, з доданням схематичного зображення такої структури, до 01.02.2023 станом на 01.01.2023. На противагу означеному, навіть після отримання розпорядження про усунення порушень законодавства на ринках капіталу та організованих товарних ринках від 28.04.2023 №73-ДУМ позивачем не було виконано вимоги пунктів 6, 10 розділу IV Ліцензійних умов №135, що мало наслідком застосування до нього санкції у вигляді штрафу спірною постановою.
Суд критично оцінює доводи позивача щодо непідтвердження відповідачем факту ухилення ТОВ «ФК «Глобал Капітал» від виконання розпорядження №182-ДУМ від 08.08.2023 з огляду на те, що підставою для винесення спірної постанови є невиконання позивачем розпорядження від 28.04.2023 №73-ДУМ.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий суддя Дудін С.О.

Судді: Кушнова А. О.

Шевченко А. В.