Справа № 530/1175/24
2/530/16/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.05.2026 року м.Зіньків 

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., за участі секретаря судового засідання Тараненко Т.І., представника позивача прокурора Маюри С.В., Шарайкіна О.В. , представника ГУ Держгеокадастру в Полтавській області за довіреністю Лузіної К.В., відповідача ОСОБА_1 розглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднану цивільну справу за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки та за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області до ОСОБА_1 третя особа ТОВ “Бурат Агро” про конфіскацію земельної ділянки, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебуває об`єднана цивільна справа № 530/1175/24 за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 про конфіскацію двох земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності кадастровий номер 5321355400:00:004:1051, площею 0,8091 га та кадастровий номер 5321355400:00:004:1010, площею 0,69 га, які розташовані на території Опішнянської селищної ради Полтавської області 
Позовні вимоги обгрунтовані тим , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання в Україні серія та номер НОМЕР_2 від 09.11.2018 року ,країна громадянства : російська федерація.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМС 332993 від 17.05.2021 , ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 успадкувала , належну йому на підставі державного акту серія І-ПЛ № 057596 виданого 23.01.2002 року Опішнянською селищною радою та зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності за № 400, земельну ділянку з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Опішнянської селищної ради Полтавської області.
В подальшому, 17.05.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 5321355400:00:004:1051, площею 0,8091 га ,номер відомостей про речове право 41963513.
Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58155960 від17.05.2021 , приватним нотаріусом Піскун А.Ю.
01.07.2021 року ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051, площею 0,8091 га з ТОВ “Бурат-Агро” ,строком дії до 01.07.2036 року .
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМС 332992 від 17.05.2021 , ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 успадкувала , належну йому на підставі державного акту серія І-ПЛ № 057596 виданого 23.01.2002 року Опішнянською селищною радою та зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності за № 400, земельну ділянку з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Опішнянської селищної ради Полтавської області.
В подальшому, 17.05.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 5321355400:00:004:1010 ,площею 0,69 га ,номер відомостей про речове право 41961897.
Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58153838 від17.05.2021 , приватним нотаріусом Піскун А.Ю.
01.07.2021 року ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010, площею 0,69 га з ТОВ “Бурат-Агро” ,строком дії до 01.07.2036 року .
Згідно відомостей наданих Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області ,громадянка російської федерації ОСОБА_1 отримала дозвіл на імміграцію в Україну та документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 09.11.2018 ,зазначено що у матеріалах справи № 29432 міститься наступна інформація : контактний номер +380953087580,адреса проживання за кордоном: знята з обліку с. Угут, Сургутського району Тюменської області ,адреса реєстрації на території України: АДРЕСА_1 . За наявними обліками управління відомості щодо оформлення громадянства України вказаної іноземки відсутні.
Таким чином, громадянка російської федерації ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом набула право власності на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051, площею 0,8091 та з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010 ,площею 0,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Опішнянської територіальної громади Полтавського району та протягом року не виконала покладений на неї обов`язок, а саме: не відчужила земельні ділянки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Ухвалою судді Ситник О.В. від 20.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання ( а.с. 131) .
Ухвалою суду від 10.12.2025 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 530/1175/24 за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки та цивільну справу № 530/1176/24 за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області, до ОСОБА_1 третя особа ТОВ “Бурат Агро” про конфіскацію земельної ділянки. Справі присвоєно єдиний унікальний номер № 530/1175/24 ( а.с.150).
В судовому засіданні прокурор підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити його вимоги. Крім цього посилався на письмові пояснення які приєднано до матеріалів справи згідно яких в період дії воєнного стану в Україні вагомою є потреба усебічно забезпечити захист інтересів держави Україна та стабільність конституційного правопорядку . Позовна заява становить особливу суспільну значущість та винятковий суспільний інтерес ,оскільки її предметом є правовий спір ,що безпосередньо стосується питання законності володіння іноземним громадянином земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яке відбувається з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Звернення прокурора з даним позовом є законним, беззаперечно переслідує суспільний, публічний інтерес, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором даного позову відповідає принципу пропорційності ,який передбачає дотримання справедливої рівноваги ( балансу) між інтересами держави. Оскільки ОСОБА_1 яка є іноземною громадянкою та має у володінні земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила її упродовж року після набуття права власності. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном так і порушення принципу пропорційності ,котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Задоволення позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави виходячи з того ,що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. Володіння громадянином російського федерації земельними ресурсами на території України ,власником яких відповідно до сит.13 Конституції України є український народ в умовах розв`язаної російською федерацією повномасштабної війни ,створює загрозу національним інтересам України та її безпеці.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області за довіреністю Лузіна К.В. позов прокурора підтримала просила його задовільнити зазначила, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише громадянину України, ОСОБА_1 земельні ділянки не відчужила ,що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала просила відмовити в їх задоволенні та суду пояснила, що 17.05.2021 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051 ,площею 0,8091 ,номер відомостей про речове право 41961897 та з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010 ,площею 0,69 га, номер відомостей про речове право 41963513, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Опішнянської територіальної громади Полтавського району. Згідно ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення прийняті у спадщину іноземцями ,а також особами без громадянства ,протягом року підлягають відчуженню є імперативною нормою. На момент початку збройної агресії рф проти України та ведення воєнного стану ,не закінчився річний строк ,до закінчення якого вона повинна була відчужити успадковані земельні ділянки, а саме до 17.05.2022 року, хоча вона мала намір це зробити ,подарувавши її своїм двом донькам. Крім цього ВРУ не прийнято рішення та не набрав чинності Закон України щодо врегулювання відносин за участю осіб пов`язаних з державою -агресором ,про який зазначається у постанові КМУ №164,яка встановлює дане обмеження. Відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, які протягом року підлягають відчуженню не є безоплатним відчуженням на користь держави Україна ,а є відчуженням на користь третіх осіб ,тобто за своєю природою є безоплатним або оплатним цивільно-правовим правочином. Державною службою України з питань геодезії ,картографії та кадастру розроблено проект закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо продажу на земельних торгах земельних ділянок ,конфіскованих за рішенням суду у власність держави” ,метою якого є врегулювання питання забезпечення виконання Держгеокадастром вимог ст.145 ЗК України в частині продажу на земельних торгах земельних ділянок які були конфісковані за рішенням суду ,якщо відповідно до закону власники земельних ділянок зобов`язані їх відчужити протягом певного строку, але земельні ділянки не були відчужені ними протягом такого строку ,та удосконалення процедури подання позовів про конфіскацію земельних ділянок у випадках передбачених ЗК України. Отже механізм продажу на земельних торгах земельних ділянок конфіскованих за рішенням суду у власність держави існує з грудня 2023 року лише як законопроект та реально не прийнятий і не відпрацьований ,а значить грошова компенсація ОСОБА_1 виплачена не буде.
На запитання суду ОСОБА_1 пояснила, що станом на 2016 рік вона фактично проживала в селищі Опішня Полтавського району Полтавської області ,має двох дочок які на той час були студентами та громадянами України . Земельні ділянки перейшли їй у спадщину по заповіту , оскільки спадкодавець є її батьком , але офіційних підтверджень цьому немає , вона все життя його вважала своїм батьком , доглянула та поховала . За відсутності коштів не мала змоги переоформити земельні ділянки відразу після прийняття спадщини у 2016 році . У 2018 році вона змінила посвідку, громадянства України не отримала, оскільки була зареєстрована в Москві і довідку повинна була забрати особисто. До введення в Україні воєнного стану вона не встигла поїхати до росії, успадковані земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ “Бурат агро” за які вона отримує орендну плату. Прохала суд звернути увагу на той факт, що в Україні є імперативна вимога дотримання 6 місчного строку прийняття спадщини , але імперативної вимоги оформити спадкові документи немає , вона оформила свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки тільки у травні 2021 року і у неї був рік відчужити їх , що вона і мала намір зробити , оскільки зрозуміла, що не так швидко отримає громадянство України , хоча бажає цього , у неї тут в Україні сім"я , діти , але у березні 2022 року були зупинені всі правничі договори із майном громадян росії та їй у нотаріуса , де вона консультувалась пояснили, що поки діє воєнний стан вона не може відчужити земельні ділянки , цей мораторій діє і на сьогодні , тому вважає що у неї не було річного строку , він був перерваний і вважає що це обмеження не дало змоги їй виконати вимоги законодавства України і це є поважною причиною , у неї було ще два місяці на відчуження коли все зупинилось і тому вважає позов прокурора це є обмеження її прав. 
На запитання прокурора відповідач ОСОБА_1 пояснила, що вона подавала заяву про громадянство України ,але не отримала ,дочки є громадянками України.
Треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю “Бурат -Агро” в судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, з клопотаннями до суду не звертався.
Заслухавши пояснення прокурора, представника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ,відповідача, вивчивши письмові пояснення учасників справи , дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позову з наступних підстав.
Так ,статтями 13, 14Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами.
За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно доч.1,2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ст.378ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки)відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку)встановлюються законом. Згідно п. а)ч.1ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи -на землі приватної власності. Відповідно до ч.2ст.81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації.
Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання в Україні серія та номер НОМЕР_2 від 09.11.2018 року ,країна громадянства : російська федерація.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМС 332993 від 17.05.2021 , ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 успадкувала , належну йому на підставі державного акту серія І-ПЛ № 057596 виданого 23.01.2002 року Опішнянською селищною радою та зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності за № 400, земельну ділянку з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Опішнянської селищної ради Полтавської області ( а.с.11).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМС 332992 від 17.05.2021 , ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 успадкувала , належну йому на підставі державного акту серія І-ПЛ № 057596 виданого 23.01.2002 року Опішнянською селищною радою та зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності за № 400, земельну ділянку з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Опішнянської селищної ради Полтавської області( а.с.11).
17.05.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 5321355400:00:004:1051,площею 0,8091 га ,номер відомостей про речове право 41963513.
17.05.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 5321355400:00:004:1010 ,площею 0,69 га ,номер відомостей про речове право 41961897( а.с.9).
Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58155960 від17.05.2021 , приватним нотаріусом Піскун А.Ю.
Підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58153838 від17.05.2021 , приватним нотаріусом Піскун А.Ю.
Згідно договору оренди земельної ділянки від 01.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Бурат -Агро» укладено договір у оренди вказаних вище земельних ділянок строком до 01.07.2037 року ( а.с.19-21).
Позивач вважає що оскільки, ОСОБА_1 , будучи іноземцем, протягом року з часу переходу права власності на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051, площею 0,8091 та з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010 ,площею 0,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Опішнянської територіальної громади Полтавського району не відчужила їх, то право власності на зазначені земельні ділянки підлягає примусовому припиненню шляхом конфіскації.
Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно норм ст.19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст.80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Частиною 4 ст.81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до ст. 125. ЗК України про виникнення права на земельну ділянку- право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України- право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Право власності на земельні ділянки відповідач ОСОБА_1 набула 17.05.2021 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , однак у подальшому й по даний час земельні ділянки нею самостійно не відчужені, чим безпідставно порушено передбачений річний строк на її відчуження.
Згідно пункту "е" ч. 1 ст.140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч.1 ст.143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Відповідно до ч.2 ст.145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Частиною 5 ст.41Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1., зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Як було встановлено під час розгляду справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,після його смерті відкрилася спадщина на його спадкове майно ,до складу якого окрім всього іншого входять дві спірні земельні ділянки. ОСОБА_1 ,відповідач у справі ,яка фактично проживає в м. Полтаві, але є громадянкою російської федерації прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 звернувшись з відповідною заявою для прийняття спадщини у передбачений законодавством строк до нотаріуса. 
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Суд бере до уваги те що імперативними нормами закону не передбачено терміну оформлення спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом лише після закінчення шести місяців. Тобто відповідач приймаючи у 2016 році спадщину отримала свідоцтво про право на спадщину 17.05.2021 року ( а.с.11,11), тим самим в розумінні ст. 125, 126 ЗК України набула право власності на земельні ділянки. 
Загальновідомим є факт початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер.

Відповідно до постанови КМУ від 03.03.2022 року № 187 “Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна” у зв`язку з військовою агресією російської федерації для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, права участі в юридичній особі (акцій, паїв, часток у статутному капіталі або інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь в юридичній особі), прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім: безоплатного відчуження/передачі на користь держави Україна;
Установлено, що: правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними; нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.
Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб ,пов`язаних з державою -агресором ,але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Тобто на момент початку військової агресії російської федерації проти України у ОСОБА_1 не закінчився річний строк до закінчення якого вона повинна була відчужити успадковані земельні ділянки та тривав до 17.05.2022 року ,але як пояснила остання вона мала намір це зробити подарувавши ї своїм донькам.
Тому суд вважає, що конфіскація спірної земельної ділянки порушує право відповідача на мирне володіння майном, закріплене в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Суд відхиляє доводи прокурора про те, що відповідач не вчинила жодних дій, спрямованих на відчуження майна та не отримував відмов у вчинені нотаріальних дій щодо відчуження спірної земельної ділянки, так як відповідно до вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів України 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у разі звернення особи, пов`язаної з державою-агресором, за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Тобто, навіть за умови звернення відповідача до нотаріуса з питань відчуження спірної земельної ділянки їй однозначно було б відмовлено нотаріусом. Крім цього при конфіскації спірної земельної ділянки втручання в право власності не може вважатися пропорційним, оскільки буде порушено та недотримано справедливого балансу між інтересами держави (суспільства) та інтересами відповідача, яка в зв`язку з встановленою законодавчою забороною вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, не мала реальної можливості до 24.02.2022 року, як і на даний час, відчужити спірні земельні ділянки.
При цьому той, факт, що відповідач є громадянкою держави- агресора, не є виправданням суспільного інтересу держави для втручання у право власності відповідача на спірну земельну ділянку, якій державою Україна не було забезпечено реальної законодавчої можливості виконати свої обов`язки по відчуженню спірної земельної ділянки протягом одного року з моменту переходу права власності на спірну земельну ділянку відчужити її, тобто з 17.05.2021 по 17.05.2022 року в умовах оголошеного в Україні воєнного стану.
Суд вважає, той факт, що кошти від реалізації спірної конфіскованої земельної ділянки мають бути перераховані відповідачу не підтверджує наявність справедливого балансу та пропорційності при втручанні в право власності відповідача в частині припинення права власності та конфіскації спірної земельної ділянки, та не можна вважати справедливою сатисфакцією відповідачу, оскільки, при наявності можливості у відповідача відчужити спірну земельну ділянку самостійно, він міг би та мав би право вчинити відчуження відповідно до власної волі та на прийнятних для нього умовах, а в умовах реалізації спірної земельні ділянки на аукціоні, таких прав відповідача.
Відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, які протягом року підлягають відчуженню не є безоплатним відчуженням на користь держави Україна, а є відчуженням на користь третіх осіб ,тобто за своєю природою є безоплатним або оплатним цивільно-правовим правочином.
Державною службою України з питань геодезії ,картографії та кадастру розроблено проект закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо продажу на земельних торгах земельних ділянок ,конфіскованих за рішенням суду у власність держави ,метою якого є врегулювання питання забезпечення виконання Держгеокадастром вимог ст.145 ЗК України в частині продажу на земельних торгах земельних ділянок які були конфісковані за рішенням суду ,якщо відповідно до закону власники земельних ділянок зобов`язані їх відчужити протягом певного строку, але земельні ділянки не були відчужені ними протягом такого строку ,та удосконалення процедури подання позовів про конфіскацію земельних ділянок у випадках передбачених ЗК України. Отже механізм продажу на земельних торгах земельних ділянок конфіскованих за рішенням суду у власність держави існує з грудня 2023 року лише як законопроект та реально не прийнятий і не відпрацьований ,а значить грошова компенсації ОСОБА_1 виплачена не буде.
Враховуючи вище викладене та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 09 листопада 2018 року отримала посвідку на постійне проживання в Україні яка дійсна до 09.11.2028 року зареєстрована на території України за адресою: АДРЕСА_1 , але громадянства України не отримала оскільки прописана у м. Москва і знятися з реєстрації та отримати відповідну довідку повинна була особисто , введення в дію воєнного стану на території України у період з 24.02.2022 по теперішній час є загальновідомою обставиною, і її слід розцінювати як об`єктивну обставину, що істотно перешкоджала відповідачу здійснити передбачені законом дії щодо отримання громадянства України ,крім цього вчинення нотаріальних дій з громадянами Російської федерації нотаріус не здійснює, таке обмеження діє до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб пов`язаних з державою агресором та не поширюється на нотаріальні дії із засвідченням справжності підпису на заяві про вихід з громадянства рф.
Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).
Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності».
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.
Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.
Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання.
Проте, втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину в встановлений законодавством строк у 2016 році, але свідоцтво про право на спадщину отримала 17.05.2021 року, оскільки відповідно до ст. 1298. про строк видачі свідоцтва про право на спадщину - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини і ніяким строком не обмежена, а його відсутність не позбавляє прав спадкоємців на спадщину, а тому відлік річного строку для добровільного відчуження земельної ділянки починається з дати отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації в розумінні ст. 125, 126 ЗК України ,тобто ОСОБА_1 повинна була відчужити успадковані земельні ділянки до 17.05.2022 року і мала намір це зробити про що довела у судовому засідання, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд погоджується з доводами відповідача про те що у зв`язку зі збройною агресією проти України вона не мала можливості своєчасно виконати обов`язок щодо відчуження належних їй земельних ділянок .
Відповідно до ст. 26 Конституції України - іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При вирішенні питання про судові витрати суд враховує, що при зверненні до суду з позовом прокурором сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що відповідає ставкам судового збору, визначеним ЗУ «Про судовий збір», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Однак, враховуючи, що в задоволенні позову прокурора відмовлено, підстави для покладення витрат прокурора по сплаті судового збору на відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні об`єднаних позовних вимог за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки та за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області, до ОСОБА_1 третя особа ТОВ “Бурат Агро” про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5321355400:00:004:1051,площею 0,8091 та з кадастровим номером 5321355400:00:004:1010 ,площею 0,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Опішнянської територіальної громади Полтавського району – відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його винесення через Зіньківський районний суд Полтавської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Зіньківського  
районного суду Полтавської області О.В. Ситник