Справа № 332/1325/26
Номер провадження 2/337/2087/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(Заочне)
22 червня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючої судді Гнатик Г.В., за участю секретаря Сьомченко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Позика» звернулось до суду з вищевказаним позовом поданим в особі представника Міньковської А.В. та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 38229853 від 26.11.2021 року у розмірі 17000,00 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 38229853. За умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 17000,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн., по відсоткам в розмірі 12000,00 грн.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» відповідно до Договору факторингу № 01092025/1 право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №38229853 від 26.11.2021 року перейшло до позивача. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду.
Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження.
20.05.2026 року від представника позивача Міньковської А.В. надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків та витребування доказів по справі.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2026 клопотання представника позивача Міньковської А.В. задоволено, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» докази.
16.06.2026 року на ухвалу суду АТ КБ «Приватбанк» надало витребувані докази.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, в позові зазначив, про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстрований на тимчасово окупованій території України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав, із заявами про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
За таких обставин суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу за його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у справі, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 26.11.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 38229853. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 38229853 від 26.11.2021 використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора: «933215», який йому було відправлено 26.11.2021 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до умов договору сторони погодили, що за цим Договором товариство надає кредит клієнту у розмірі 5000,00 грн., з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього Договору, а клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах даного Договору (п. 3.1).
ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, що підтверджується довідкою № 3152_251024113634 від 24-10-2025 наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 26-11-2021 05:06:20 на суму 5000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 121684461, призначення платежу: «Зачисление 5000 грн на карту НОМЕР_2 ».
Також факт перерахування грошових коштів у сумі 5000,00 грн відповідачу ОСОБА_1 підтверджується банківською випискою наданою АТ КБ «Приватбанк».
Згідно п. 4.2 Кредитного договору № 38229853 від 26.11.2021 клієнт зобов`язався повністю повернути кредит та сплати відсотки, що були нараховані за кредитом до 24.02.2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_1 належним чином виконав зобов`язання за укладеним договором.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором фінансового кредитування № 38229853 від 26.11.2021 вбачається, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 17000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками – 12000,00 грн.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01092025/1.
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК Позика» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за кредитним договором № 38229853.
Крім того на підтвердження права вимоги до відповідача позивачем надано платіжна інструкція № 6054383 від 09.09.2025.
Отже, кредитором за договором фінансового кредитування № 38229853 від 26.11.2021 відповідно до укладеного договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 виступає саме позивач.
Оскільки ОСОБА_1 не сплатив обґрунтовано нараховану заборгованість у розмірі 17000,00 грн., суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Позика» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 38229853 від 26.02.2026.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи ТОВ «ФК «Позика» надавалась професійна правнича допомога адвокатом Лівак І.М. на підставі договору №39493634/01 про надання правової допомоги від 02.01.2026 та додаткової угоди № 38229853 від 16.02.2026. До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841, виданого Лівак І.М. на підставі рішення Ради адвокатів Волинської області № 1/51-4 від 22.07.2016.
Відповідно до акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026, фізична особа-підприємець Лівак І.М. надала ТОВ «ФК «Позика» правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 5500,00 грн.
Матеріали справи містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026 та додаткової угоди до нього, у якому зазначений перелік послуг та їх вартість.
Суд враховує, що з 02.01.2026 року між ТОВ «ФК «Позика» та адвокатом Лівак І.М. діє рамковий договір, який не вимагає усної консультації та попереднього правового аналізу, надання рекомендацій щодо кожної судової справи. Формування додатків до позовної заяви взагалі не є окремою правничою послугою. Отже, зазначення цих робіт є лише намаганням штучно збільшити розмір стягуваних витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтованими лише є витрати на складання позовної заяви. Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.02.2026 загальна вартість наданих послуг зі складання позовної заяви складає 3000,00 грн. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ 39493634, МФО 380634, IBAN НОМЕР_4 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК» адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) заборгованість за договором фінансового кредиту № 38229853 від 26.11.2021 в сумі 17000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), яка складається із: заборгованість за тілом кредиту – 5000 грн; заборгованість за відсотками – 12000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ 39493634, МФО 380634, IBAN НОМЕР_4 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК» адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) судовий збір в сумі 2662 грн. 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ 39493634, МФО 380634, IBAN НОМЕР_4 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК» адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі грн. 00 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя        Г.В. Гнатик