Справа № 683/914/26
2/683/986/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючої - судді Кутасевич О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №683/914/26, 2/683/986/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в: 

У березні 2026 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») Мохир Я.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №19.07.2025-100000095 від 19 липня 2025 року у розмірі 9960 грн, а також просив стягнути понесені позивачем судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 19 липня 2025 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір №19.07.2025-100000095, за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн строком на 217 днів зі сплатою фіксованої незмінною процентної ставки у розмірі 1% за один день користування кредитом. У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Однак, відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, процентів, в зв`язку із чим станом на 24 березня 2026 року утворилась заборгованість в розмірі 9960 грн, з яких: 3000 грн заборгованість по тілу кредиту; 4650 грн заборгованість за процентами; 270 грн заборгованість за комісією; 540 грн заборгованість за додатковою комісією; 1500 грн заборгованість за неустойкою.
Указану заборгованість за кредитним договором №19.07.2025-100000095 від 19 липня 2025 року в розмірі 9960 грн ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь, а також 2 662,40 грн сплаченого при подачі позову судового збору.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачка ОСОБА_1 протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір №19.07.2025-100000095, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів.
За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 217 календарних днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 20 лютого 2026 року (п.3, п.4 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №19.07.2025-100000095 від 19 липня 2025 року). Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене.
Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; за фіксованою незмінною процентною ставкою «Економ» у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Крім того, сторони передбачили сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 9% від суми кредиту, що дорівнює 270 грн, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості (яка не включає послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безкоштовно відповідно до чинного законодавства) у розмірі 270 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Також за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 45 грн.
ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е356, а ТОВ «Споживчий центр» 19 липня 2025 року перерахувало суму кредиту в розмірі 3000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою системи LiqPay.
ОСОБА_1 в порушення умов договору кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим станом на 24 березня 2026 року розмір заборгованості склав 9960 грн, з яких: 3000 грн заборгованість по тілу кредиту; 4650 грн заборгованість за процентами; 270 грн заборгованість за комісією; 540 грн заборгованість за додатковою комісією; 1500 грн заборгованість за неустойкою.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем «Е356»), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.
ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду.
Відповідачкою ОСОБА_1 кредитний договір не оспорювався.
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало грошові кошти (3000 грн) на банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який самостійно внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти.
У встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3000 грн; 4650 грн заборгованості за процентами; 270 грн комісії; 540 грн додаткової комісії підлягає задоволенню. 
Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідачки 1500 грн заборгованості за неустойкою задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
У п.17 кредитного договору сторони передбачили, що за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 45 грн.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції Українита цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки неустойка за кредитним договором в розмірі 1500 грн нарахована у період дії в Україні воєнного стану то  ОСОБА_1 звільняється від обов`язку його сплати на користь ТОВ «Споживчий центр».
Викладення на підставі Закону України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»у новій редакції пункту 6розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII«Про споживче кредитування» не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за кредитними договорами у період дії воєнного стану.
З огляду на викладене, з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за договором кредиту №19.07.2025-100000095 від 19 липня 2025 року в розмірі 8460 грн яких: 3000 грн заборгованість за тілом кредиту; 4650 грн заборгованість за процентами; 540 грн заборгованість за додатковою комісією; 270 грн заборгованість за комісією.
У стягненні неустойки в розмірі 1500 грн слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду ТОВ «Споживчий центр» було сплачено 2662,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ0089772 від 23 березня 2026 року.
Пред`явлений ним позов задоволений на 84,93 % (8460 х 100:9960).
З огляду на це суд висновує, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2261,17 грн (2662,40 х 84,93 %). 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №19.07.2025-100000095 від 19 липня 2025 року у розмірі 8460 грн, з яких: 3000 грн заборгованість по тілу кредиту; 4650 грн заборгованість за процентами; 270 грн заборгованість за комісією; 540 грн заборгованість за додатковою комісією.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 2261,17 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: вул. Саксаганського, 133-А м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя