Справа № 420/33180/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання розглянути заяву,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220, із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність по АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Тузлівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220 із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дії Тузлівської сільської ради є протиправними, оскільки розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відноситься до повноважень сесії органу місцевого самоврядування, а не до компетенції сільського голови відповідної ради. Сільський голова не має права особисто розглядати поданий проект землеустрою, та надавати письмові відписки щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою. Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову в його затвердженні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням відповідного органу місцевого самоврядування. Питання про відведення земельної ділянки позивачу на пленарному засіданні сільської ради не розглянуто та відповідно рішення по суті порушеного питання не прийнято, в порушення вимог частини шостої статті 123 Земельного кодексу України.
Отже, єдиним варіантом правомірної поведінки у даному випадку, є прийняття рішення з питань затвердження проекту землеустрою, шляхом голосування за нього більшістю голосів від загального складу ради. Інша поведінка, є протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування.
Процесуальні дії
Ухвалою суду від 07.10.2025 адміністративний позов залишено без руху.
23.10.2025 року за вхід №ЕП/16724/25 та за вхід №ЕП/16725/25 до суду надійшли заяви представника позивача про виконання ухвали суду.
Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 28.10.2025 роз`єднано позовні вимоги в адміністративній справі №420/33180/25 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
В межах адміністративної справи №420/33180/25 розглядати позовні вимоги ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо:
визнати протиправною бездіяльність Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220 , із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність по АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Тузлівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220 із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_1 .
Виділити в самостійне провадження позовні вимоги:
ОСОБА_2  до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо:
визнати протиправною бездіяльність Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0219, із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність по АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Тузлівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0219 із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_2 .
12.11.2025 року за вхід.№ЕС/119819/25 надійшов відзив на позов, в якому наголошено на необґрунтованості вимог позивача. Позивач заявами від 19.04.2023 року №09-04/50 та від 24.03.2025 року №00182/17 звернувся до Відповідача стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220 та передачі її у власність. Однак, твердження Позивача про те, що Відповідач листами від 10.10.2023 року №К-1062 та від 15.04.2025 року №17/09-15/602 відмовив в задоволенні його заяв не відповідає дійсності.
Листами Відповідача від 10.10.2023 року №К-1062 та від 15.04.2025 року №17/09-15/602 Позивачу не було відмовлено в задоволені заяв від 19.04.2023 року №09-04/50 та від 24.03.2025 року №00182/17, а також не було залишено їх без розгляду. Навпаки, Відповідачем було повідомлено, що у зв`язку із встановленням невідповідностей положень документації Позивача вимогам законів та іншій документації із землеустрою, з метою усунення таких невідповідностей необхідно вжити певних заходів. Заяви перебувають в процесі розгляду, а отже визнання бездіяльності Відповідача є безпідставним.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
06 липня 2020 року на підставі рішення Тузлівської сільської ради за №921-І громадянину ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 було надано сформовану земельну ділянку в натурі по АДРЕСА_1 , площею 0,0300 за кадастровим номером 5125085600:04:001:0220, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7400250252023 від 27.03.2023 року.
Земельна ділянка по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться приватний будинок позивача, перебуває у його користуванні на умовах договору оренди, укладеного між ним та Тузлівською сільською радою, за користування вказаною ділянкою позивач сплачує орендну плату.
ОСОБА_1 надав технічний паспорт та Свідоцтво про право власності на дачний будинок по АДРЕСА_1 , видане на підставі рішення виконавчого комітету Тузлівської сільської ради №71 від 26.04.2010 року.
ОСОБА_1 звернувся з проханням розглянути на черговій сесії та затвердити вказаний проект землеустрою через відділ ЦНАПу Тузлівської сільської ради, подавши заяву від 24 березня 2025 року за №00182/17, заяву від 19 квітня 2023 року за №09-04/50.
Відповіді на заяви надано листами Відповідача від 10.10.2023 року №К-1062 та від 15.04.2025 року №17/09-15/602 за підписом сільського голови Людмили ПОКРОВЩУК.
РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України та законом.
За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
За приписами ч.3 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з ч.1 ст.143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, в тому числі і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Частинами першою-четвертою статті 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 та 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
ВИСНОВКИ СУДУ
Спірним питанням у даній справі є наявність/відсутність протиправної бездіяльності Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо не розгляду, у передбачений законодавством спосіб та строк, заяв ОСОБА_1 від 24 березня 2025 року за №00182/17 та від 19 квітня 2023 року за №09-04/50.
Відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 №2073-IX (далі - Закон №2073) адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція) (ч.1 ст.21 Закону №2073). Особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу (ч.1 ст.38 Закону №2073). Заява подається в усній чи письмовій формі (ч.1 ст.39 Закону №2073). Заява в письмовій формі може бути подана до адміністративного органу шляхом особистого звернення, надіслана поштовим відправленням або подана в електронній формі, у тому числі з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (ч.2 ст.41 Закону №2073).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 через відділ ЦНАПу Тузлівської сільської ради подав заяви від 24 березня 2025 року за №00182/17 та від 19 квітня 2023 року за №09-04/50 з проханням розглянути на черговій сесії та затвердити вказаний проект землеустрою.
Як на дату звернення позивача до відповідача із заявами, так і на час звернення до суду, відносини органів виконавчої влади, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ врегульовувалися Законом України «Про адміністративну процедуру» №2073-IX.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України №2073-IX:
- адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;
- адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;
- адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);
- адміністративне провадження – сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;
- адміністративна процедура – визначений законом порядок розгляду та вирішення справи.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено, що адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» від 08 жовтня 2024 року внесено зміни до Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій».
Так, глава 3-1 Земельного кодексу України визначає особливості адміністративної процедури у сфері земельних відносин. Згідно частини 3 статті 17-2 Земельного кодексу України рішення органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, їх посадових осіб, на підставі яких виникають речові права на земельні ділянки, надається дозвіл (згода) на розроблення документації із землеустрою або відмова в його (її) наданні, надається погодження або відмова у погодженні документації із землеустрою, вносяться відомості до Державного земельного кадастру (зміни до таких відомостей), надаються такі відомості (відмова в їх наданні), можуть бути визнані недійсними, протиправними виключно за рішенням суду, крім випадків, коли скасування протиправних рішень в позасудовому порядку передбачено законодавчими актами у сфері земельних відносин, а також Законом України "Про адміністративну процедуру". Визнання нікчемними власних рішень органами місцевого самоврядування допускається в порядку, передбаченому Законом України "Про адміністративну процедуру".
У відповідності зі ст.19-2 Закону України «Про землеустрій» вчинення процедурних дій, прийняття процедурних рішень у сфері землеустрою здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про адміністративну процедуру", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та статтею 17-2 Земельного кодексу України.
Відповідно до сфери дії Закон України "Про адміністративну процедуру" поширюється також на вирішення відповідачем питання щодо регулювання земельних правовідносин, відповідач підпадає під визначення "адміністративний орган", процедура розгляду відповідачем заяви позивача підпадає під визначення "адміністративна справа".
Як зазначено вище, адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 46 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративне провадження розпочинається з дня: отримання заяви компетентним адміністративним органом.
Отже, наведена норма встановлює три базові умови, за настання яких адміністративний орган зобов`язаний почати адміністративне провадження з ініціативи заявника:
1) сам факт отримання відповідної заяви адміністративним органом, детальний порядок подання та реєстрації заяви врегульований статтями 41-42 Закону України "Про адміністративну процедуру";
2) належність порушених у заяві питань до компетенції адміністративного органу, що отримав заяву;
3) дотримання у заяві вимог до форми та змісту, що визначені статтями 39-40 Закону України "Про адміністративну процедуру", у разі їх недотримання провадження відкривається, однак застосовуються норми статті 43 Закону України "Про адміністративну процедуру".
Як встановлено судом під час розгляду справи, заяви ОСОБА_1 отримані Тузлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області. Порушені у заявах питання відносяться до компетенції адміністративного органу, що отримав заяву – Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Заява відповідає вимогам ст. 39-40 Закону України "Про адміністративну процедуру", що не заперечувалось відповідачем у справі.
Зі встановленого суд висновує, що єдиним варіантом правомірної поведінки Одеської міської ради було почати адміністративне провадження за заявами позивача.
Також суд зазначає, що статтею 45 Закону України "Про адміністративну процедуру" встановлено, що не підлягає розгляду: 1) анонімна заява (заява, із змісту якої неможливо встановити особу заявника); 2) повторна заява (заява, подана до того самого адміністративного органу тим самим заявником з того самого питання), за умови що попередня заява була вирішена по суті, крім випадку зміни істотних для вирішення справи обставин (умов); 3) заява, в якій порушено питання, яке станом на день подання заяви до адміністративного органу розглядається судом або щодо якого ухвалено судове рішення про відмову в задоволенні вимог заявника, крім випадків зміни істотних для вирішення справи обставин (умов); 4) заява, що стосується суспільних відносин, на які не поширюється дія цього Закону; 5) заява, в якій не викладено зміст вимоги заявника, вжито ненормативну лексику та/або образливі висловлювання; 6) заява, що містить заклики, спрямовані на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення.
Рішення про відмову у прийнятті заяви до розгляду у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, приймає посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, про що невідкладно повідомляється особа, яка подала заяву.
Перелік підстав, за яких заява не підлягає розгляду, визначених частиною 1 статті 45 Закону України "Про адміністративну процедуру", є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
При розгляді справи судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті заяви до розгляду.
Частинами першою-четвертою статті 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 та 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Отже, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у користування встановлені, зокрема, статтями 12, 118, 122, 123 ЗК України, статтями 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Тобто, приписами зазначеного законодавства визначено, що за результатами розгляду клопотання заявника про затвердження проекту землеустрою повинно прийматись рішення на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування.
Умови, за яких орган місцевого самоврядування відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання дозволу. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу місцевого самоврядування - надати дозвіл або відмовити у його наданні шляхом прийняття відповідного рішення.
Тузлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області як орган місцевого самоврядування зобов`язана реалізовувати надані їй повноваження у спосіб та строк, встановлений законом.
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.
Основоположними принципами виконання органом місцевого самоврядування покладених на нього обов`язків (належне урядування) є верховенство права, одним із елементів якого в свою чергу є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина, втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлювальних такими обмеженнями, тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки. Наведений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі №904/4413/18.
За наведеного правового регулювання суд критично ставиться до твердження відповідача що заяви позивача розглянуті належним суб`єктом, оскільки сільський голова не наділений такими повноваженнями.
Разом з цим, відповідно до ч. 1-3 статті 8 ЗУ «Про адміністративну процедуру», адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Тузлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, яка є адміністративним органом, вимоги вказаної статті не виконано.
Стаття 4 Закону №2073 визначає принципи адміністративної процедури, серед яких: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Базові принципи адміністративної процедури мають конституційну основу. Так, з положень Конституції України походять принципи: верховенства права (ст. 8), законності (статті 6, 19, 92, 120), рівності учасників адміністративного провадження перед законом (ст. 24), гарантування правого захисту (ст. 55).
Окремі принципи адміністративної процедури, закладені в ЗАП, виходять з документів Ради Європи щодо захисту прав особи у відносинах з адміністративними органами. Зокрема, це стосується принципів обґрунтованості, безсторонності (неупередженості) адміністративного органу, пропорційності (включно з застосуванням повноваження з належною метою), гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, гарантування правового захисту.
Встановлене судом свідчить про порушення відповідачем, зокрема, принципів верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; своєчасності і розумності строку та презумпції правомірності дій та вимог особи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що за результатами розгляду заяв позивача про затвердження проекту землеустрою повинно прийматись рішення на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, відповідно до ЗУ «Про адміністративну процедуру».
Умови, за яких орган місцевого самоврядування відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання дозволу. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу місцевого самоврядування - надати дозвіл або відмовити у його наданні шляхом прийняття відповідного рішення.
Судовий контроль за суб`єктами владних повноважень, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.
При цьому, суд не надає правової оцінки доводам позивача та відповідача щодо наявності/відсутності підстав для прийняття відповідного рішення, оскільки це є предметом даного юридичного спору.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову в частині та наявність підстав для його частково задоволення.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №9 від 22.10.2025 року.
Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання розглянути заяву – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220, із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність по АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Тузлівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , площею 0,0300 га, кадастровий номер 5125085600:04:001:0220 із категорії земель за основним цільовим призначенням - землі для індивідуального дачного будівництва та передачі її у власність ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (адреса: 68160, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Тузли, вул. Центральна, 29, ЄДРПОУ 04378876).
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Тузлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області (адреса: 68160, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Тузли, вул. Центральна, 29, ЄДРПОУ 04378876)

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА