ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 Справа № 914/708/26 
м. Львів
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ», м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Баушпар», м.Львів
про: стягнення 2 680 050,57 грн.
Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА
Секретар с/з Надія ВАШКЕВИЧ
Представники сторін:
від позивача: Коротун О.М. – представник (в режимі ВКЗ);
від відповідача: не з`явився.

1. ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баушпар» про стягнення 2680050,57 грн. заборгованості за договором оперативної оренди обладнання від 20.05.2024 №20/5-О, з якої: 1895546,34 грн основного боргу, 620338,87 грн пені, 103890,39 грн інфляційних втрат, 60274,97 грн 3% річних.
3. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.04.2026.
4. Ухвала суду від 16.03.2026 року про відкриття провадження у справі надіслана сторонам до їх електронних кабінетів, в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та доставлена позивачу та відповідачу - 16.03.2026 року.
5. 03.04.2026 через систему «Електронний Суд» надійшла заява (вх. №9510/26), в якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ» – адвокат Коротун Олександр Михайлович, просить забезпечити його участь у підготовчому судовому засіданні, що призначене на 15.04.2026 об 11:15 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 06.04.2026 заяву задоволено.
6. Ухвалою-повідомленням від 06.04.2026 підготовче засідання відкладено на 13.05.2026.
7. 23.04.2026 через систему «Електронний Суд» надійшла заява (вх. №11552/26), в якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ» – адвокат Коротун Олександр Михайлович, просить забезпечити його участь у підготовчому судовому засіданні, що призначене на 13.05.2026 об 11:30 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 23.04.2026 заяву представника позивача задоволено.
8. Ухвалою суду від 13.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.06.2026. 
9. В судове засідання 10.06.2026 з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав. 
10. В судове засідання 10.06.2026 представник відповідача не з`явився. Про причини неявки уповноваженого представника у судове засідання відповідач не повідомляв.
11. Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
12. Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
13. В судовому засіданні 10.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
14. АРГУМЕНТИ СТОРІН
15. Аргументи позивача.
16. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, Відповідач не оплатив в повному обсязі вартість орендованого майна згідно з Договором про оперативної оренди обладнання від 20.05.2024 №20/5-О. 
17. За порушення грошового зобов`язання Позивач нарахував Відповідачу 620338,87 грн пені в порядку п.7.1 договору, 103890,39 грн інфляційних втрат, 60274,97 грн 3% річних в порядку ст.625 ЦК України. 
18. Аргументи відповідача.
19. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, позовні вимоги не заперечив.
20. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
21. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ», як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Баушпар», як орендарем, укладено договір оперативної оренди обладнання від 20.05.2024 № 20/5-О (далі – Договір оренди). 
22. Згідно із п. 1.1. Договору Орендодавець приймає на себе зобов`язання надати Орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку та риштування (в т.ч. окремі їх елементи, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі «обладнання», асортимент, кількість і вартість якого вказується в актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору, а Орендар приймає від Орендодавця будівельну опалубку та риштування в користування та зобов`язується своєчасно та повністю здійснювати розрахунки орендної оплати та повернути будівельну опалубку та риштування у порядку, що визначений в цьому договорі. 
23. Згідно із п.3.1. Договору оренди договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025, а в частині повернення обладнання, оплати заборгованості з орендної плати та інших платежів – до повного виконання орендарем своїх обов`язків за цим договором. Продовження строку дії даного договору здійснюється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до нього. У разі відсутності додаткової угоди про продовження строку дії даного договору він припиняє свою чинність у строк, зазначений в цьому пункті. 
24. Виходячи із змісту п.2.1. Договору оренди орендоване обладнання передається на підставі актів приймання-передачі. 
25. Згідно із актами прийому-передачі від 30.05.2024 № 0006, від 24.09.2024 № 0020, від 01.10.2024 № 0021 від 10.10.2024 № 0022, від 11.10.2024 № 0023 від 22.10.2024 № 0025, від 24.10.2024 № 0026 від 28.10.2024 № 0027 від 11.11.2024 № 0036 та від 20.11.2024 № 0037 ТОВ «БАУШПАР» отримало в рамках Договору оренди орендоване майно 
26. Пункт 4.1.1. Договору оренди передбачає, що орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження обладнання у орендаря, а у разі використання обладнання не повний календарний місяць – орендна плата нараховується за фактичну кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому-передачі). 
27. Пункт 4.1.2.1. Договору оренди передбачає, що при наявності заборгованості по орендній платі, суми оплат, що надходять від орендаря за цим договором, зараховуються орендодавцем як оплата орендної плати за більш ранній неоплачений період, незалежно від відомостей про призначення платежів, вказаних в платіжних документах орендаря. 
28. Виходячи із змісту п.4.1.3. та 4.1.4. Договору оренди між сторонами Договору оренди підписується акт наданих послуг оренди обладнання за кожний місяць оренди. 
29. Згідно із п.4.1.5. Договору оренди орендар сплачує орендну плату щомісячно. 
30. У 2025 році між ТОВ «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «БАУШПАР» підписано акти наданих послуг оренди обладнання на загальну суму 3 242 552,34 грн, а саме: 
-Акт № 4 від 31.01.2025 за січень 2025 року на загальну суму 1 347 006 грн. з ПДВ. 
-Акт № 18 від 28.02.2025 за лютий 2025 року на загальну суму 848 337,54 грн. з ПДВ. 
-Акт № 20 від 31.03.2025 за березень 2025 року на загальну суму 623 895 грн. з ПДВ. 
-Акт № 27 від 30.04.2025 за квітень 2025 року на загальну суму 423 313,80 грн. з ПДВ. 
31. Таким чином зобов`язання щодо розміру орендної плати є узгодженим між сторонами Договору оренди. 
32. Пункт 4.1.2.1. Договору оренди передбачає, що при наявності заборгованості по орендній платі, суми оплат, що надходять від орендаря за цим договором, зараховуються орендодавцем як оплата орендної плати за більш ранній неоплачений період, незалежно від відомостей про призначення платежів, вказаних в платіжних документах орендаря. 
33. ТОВ «БАУШПАР» сплатило у 2025 році орендну плату на загальну суму 1 005 529,82 грн., згідно із платіжними інструкціями від 22.01.2025 № 107 на суму 200 000 грн, від 11.03.2025 № 352 на суму 400 000 грн та від 12.03.2025 № 372 на суму 405 529,82 грн. 
34. Станом на дату подачу даної позовної заяви ТОВ «БАУШПАР» має заборгованість з орендної плати по Договору оренди з січня 2025 року по квітень 2025 року включно у сумі 1 895 546, 34 грн. 
35. В матеріалах справи відсутні докази оплати Відповідачем поставленого Позивачем товару. 
36. З метою досудового врегулювання спору Позивачем направляв ТОВ «БАУШПАР» претензію вимогу від 28.01.2026 № 2/1 щодо сплати заборгованості по договору оренди, повернення орендованого майна або компенсації його вартості.
37. Зазначену претензію-вимогу ТОВ «БАУШПАР» отримало 12.02.2026, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 0105400521723
38. Однак, на день звернення до суду Відповідачем обов`язку з оплати за Товар не виконано, а відповідей на претензію не надано.
39. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, нараховану у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, у сумі 620338,87 грн пені, а також в порядку ст.625 ЦК України 103890,39 грн інфляційних втрат, 60274,97 грн 3% річних.
40. ОЦІНКА СУДУ.
41. За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
42. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
43. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
44. Укладений між сторонами Договір за своїм змістом є договором оренди.
45. Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
46. Частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
47. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
48. Позивачем нараховано відповідачу за спірний період дії договору орендну плату на підставі актів надання послуг:
- № 4 від 31.01.2025 на суму 1347006,00 грн;
- № 18 від 28.02.2025 на суму 848337,54 грн;
- № 20 від 31.03.2025 на суму 623895,00 грн;
- № 27 від 30.04.2025 на суму 423313,80 грн.
49. Відповідно до п. 4.1.6. договору орендна плата може сплачуватись на розсуд Орендаря наступним чином у вигляді 100 % попередньої оплати загальної орендної плати за місяць (із врахуванням фактичної кількості обладнання , що знаходиться в Орендаря). Строк оплати - до 26 числа оплачуваного ( за який нарахована орендна плата) місяця ( п. 4.1.6.1 договору) або із відстрочкою на період 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного ( за який нарахована орендна плата ) місяця ( п. 4.1.6.2. договору).
50. Згідно п. 4.2.1. ставка орендної плати без ПДВ за один місяць складає 3,7% від вартості переданого в оренду обладнання. Дана ставка застосовується виключно при умові оплати Орендарем орендної плати відповідно до п.4.1.6.1. даного договору.
51. Стаття 252 ЦК України передбачає, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. 
52. Частина 3 ст. 254 ЦК України передбачає, що строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. 
53. Виходячи із вказаних приписів законодавства та умов Договору оренди останньою датою сплати орендної плати є останній день місяця, який слідує за місяцем нарахування орендної плати. 
54. Підписаними обома сторонами Актами надання послуг із посиланням на Договір між сторонами, сторони фактично підтвердили правильність нарахування орендної плати за січень-квітень 2025 року на загальну суму 3242552,34 грн.
55. Відповідачем було сплачено суму 1005529,82 грн. згідно долучених платіжних доручень.
56. Враховуючи, що Відповідач не оплатив поставлений товар у розмірі 1895546,34 грн, позовні вимоги у означеній сумі підлягають до задоволення.
57. Щодо стягнення пені.
58. Згідно із п.7.1. Договору оренди у разі несвоєчасної сплати орендної плати Орендар сплачує пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.
59. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).
60. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
61. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).
62. Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
63. Суд перевірив нарахування пені в розмірі 620338,87 грн і встановив правильність нарахування та задовольняє позов в цій частині.
64. Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.
65. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
66. Суд перевірив нарахування інфляційних втрат у розмірі 103890,39 грн інфляційних втрат, 60274,97 грн 3% річних та встановив правильність нарахування і задовольняє позов в цій частині.
67. Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
68. У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
69. Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
70. Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
71. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).
72. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
73. Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані і визнані обґрунтованими, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
74. СУДОВІ ВИТРАТИ.
75. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
76. З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2025 між адвокатом Коротун Олександром Михайловичем та ТОВ "Гіпро Інжиніринг" укладено договір № 07082025 про надання правничої (правової) допомоги у відповідності до якого Адвокат зобов`язався надати Клієнту послуги щодо надання правничої (правової) допомоги в обсязі і на умовах передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язався прийняти і оплатити надані послуги ( п. 1.1. договору).
77. Порядок обчислення гонорару за ведення конкретної судової справи, підстави для зміни розміру гонорару, порядок та строки визначаються Сторонами у додаткових угодах до цього Договору ( п. 4. 1 договору).
78. 02.02.2026 між сторонами укладено додаткову угоду № 8, відповідно до умов якої сторони погодили, що Адвокат здійснює представництво інтересів клієнта у Господарському суді Львівської області у справах позовного провадження за позовом Клієнта до товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оперативної оренди обладнання від 20.05.2024 № 20/5-О.
79. Розмір гонорару Адвоката є фіксованим та складає 20 (двадцять) відсотків від фактичної суми грошових коштів, які будуть стягнуті з товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар", згідно із рішенням Господарського суду Львівської області. Розмір гонорару Адвоката не залежить від кількості судових засідань, кількості підготовлених процесуальних документів тощо ( п. 5 додаткової угоди)
80. Гонорар Адвокату виплачується після набрання відповідним рішенням суду законної сили та після фактичного отримання Клієнтом грошових коштів на виконання відповідного судового рішення щодо стягнення заборгованості з товариства з обмеженою відповідальністю "Баушпар" за договором оперативної оренди обладнання від 15.01.2025 № 20.05.2024 № 20/5-О. ( п. 6 додаткової угоди).
81. Отже згідно із такими умовами немає потреби оформляти акт виконаних робіт між адвокатом та клієнтом, оскільки підтвердженням виконання слугує факт прийняття рішення судом на користь Клієнта.
82. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
83. Згідно зі ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
84. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність).
85. Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
86. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
87. Заперечень проти неспівмірності вартості наданих послуг адвоката, зокрема, відносно складності спору, з боку відповідача суду не подано.
88. У разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен (постанова ВС/КАС у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020).
89. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 наголошено на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
90. За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
91. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
92. У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
93. В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
94. Тобто "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вищевказаній постанові.
95. При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі №907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
96. Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №910/429/21 та від 11.11.2022 у справі №909/50/22.
97. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
98. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
99. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
100. Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
101. Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
102. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи.
103. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
104. Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №922/2666/21.
105. З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг.
106. Так, судом враховано, що провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження (з огляду на ціну позову), а додані до матеріалів позову додатки не обтяжені великим обсягом документів, так як стягнення заборгованості позивачем обґрунтовано лише оперативної оренди обладнання від 20.05.2024 № 20/5-О, 4 актами наданих послуг. Цих доказів цілком достатньо для вирішення даного спору на користь позивача, натомість всі інші докази (наприклад, претензії (вимоги) та докази їх направлення на вирішення даного спору по суті не впливають).
107. З огляду на спірні правовідносини вбачається, що здійснення розрахунку, пені, 3% річних та інфляційних втрат (по 4–ох періодах) також було нескладним та не потребувало витрати значного часу адвокатом.
108. Відтак даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, в той час як великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, так як дана справа є звичайним розрахунковим спором. 
109. Фактично адвокатом надано позивачу допомогу в написанні позовної заяви та (враховуючи її подання через систему "Електронний суд" і наявність у відповідача в цій системі електронного кабінету) в добірці та скануванні письмових доказів для їх завантаження в систему. Жодних інших заяв по суті (крім позовної заяви) позивачем не подано. Крім того, представником позивача подано 3 однотипні заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфкеренції, які судом задоволено, та надано можливість представнику взяти участь в судових засіданнях 15.04.2026, 13.05.2026 та 10.06.2026 в режимі відеоконференції.
110. Отже, на підставі викладеного, враховуючи що позовні вимоги задоволено, беручи до уваги право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи баланс інтересів сторін у даному питанні, суд вважає адекватним розміром професійної правничої допомоги, яка може бути покладена на відповідача при розгляді даної справи, складає розмір 30000,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР» (79020, м. Львів, вул. Варшавська, будинок 136, квартира 30, ідентифікаційний код: 41001204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПРО ІНЖИНІРИНГ» (01054, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 26, офіс 214, ідентифікаційний код: 42616464): 1 895 546, 34 грн. заборгованості, 620338,87 грн пені, 103 890, 39 грн інфляційних втрат, 60 274, 97 грн 3% річних, 32160,61 грн. судового збору та 30000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 23.06.2026. 

Суддя Щигельська О.І.