Справа № 349/1822/25 
Провадження № 2/349/295/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09 червня 2026 року м. Рогатин
Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.
з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором.
В обгрунтування позову зазначено, що 24 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 укладений в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором кредитний договір №427281116 за яким вона отримала кошти в розмірі 9750,00 грн. зі сплатою відсотків і комісії.
30 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»  укладено договір факторингу №МВ-ТП/15, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс»  за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги №Н від 30 грудня 2024 року за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором,боржником в якому виступає відповідач по справі ОСОБА_1 
28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»  укладено договір факторингу №28/0525-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»  за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.На виконання умов договору факторингу №8/0525-01 сторони підписали Реєстр прав вимоги №1 від 28 травня 2025 року,  зокрема, за кредитним договором № 427281116.
16 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до якого позивачу по справі відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №427281116 на суму16376,93.
Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню коштів та сплаті відсотків за їх користування за кредитним договором №427281116 відповідно до розрахунку заборгованості становить 16 376,93 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9750,00 грн, заборгованість за відсотками - 4024,85 грн., 2602,08 грн. заборгованість за штрафними санкціями.
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13774,85 грн., а також понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Микитчин П.С. подав відзив на позов, в якому зазначив, що кредитодавцем надано його довірительці кредитні кошти в сумі 7500,00 грн., розрахунок боргу проведено від суми 9750,00 грн, однак такої суми кредиту його довірителька не отримувала. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів підписання ОСОБА_1 кредитного договору. Також вважає завищеним розмір витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки справа є малозначною, а позовна заява - однотипною. 
Представником позивача надано відповідь на відзив відповідно до якої підписання кредитного договору електронним цифровим підписом відповідачки відповідає вимогами Закону України "Про електронну комерцію". Одноразовий персональний ідентифікатор було відправлено на адресу позичальника, введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Щодо отримання кредитних коштів в сумі 7500,00 грн., то за умовами кредитного договору п.2.2. сума кредиту складається з двох частин: 7500,00 видаються позичальнику, 2250,00 грн. утримуються кредитодавцем шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії за надання кредиту. Комісія утримується в день надання кредиту. Щодо витрат на правничу допомог, то ці витрати документально підтверджені та підлягають до стягнення у повному обсязі.
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін, задоволено клопотання позивача про витребування у АТ «ПриватБанк» доказів, що становлять банківську таємницю. 
Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Микитчин П.С. у судове засідання не з`явилися. про причини неявки суд не повідомили.
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
24 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №427281116 який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.2.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 9750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Сума кредиту, яка зазначена у п.2.1. Договору складається з двох частин: одна частина у розмірі 7500,00 грн. видається позичальнику в порядку, передбаченому Договором, а інша частина в розмірі 2250,00 грн. утримується кредитодавцем з суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог у рахунок оплати комісії. 
Відповідно до п.2.3. Договору кредит надається строком на 181 день від дати отримання кредиту позичальником, що становить 6 місяців. 
Відповідно до п.4.1-4.2 Договору процентна ставка становить 0,45% в день від суми кредиту за кожен день користування.
Комісія за надання кредиту 2250,00 грн. , яка утримується у день надання кредиту.
На виконання ухвали судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від про витребування доказів, АТ «КБ "ПриватБанк" надано інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в банку емітованокарту 4149499395827080, 24 вересня 2024 року на цю карту було зараховано кредитні кошти в сумі 7500,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором 427281116 від 24 вересня 2024 року на 30 грудня 2024 року становила: 9750,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3658,33 грн. нараховані відсотки  за період з 24 вересня 2024 року по 30 грудня 2025 року. 
Згідно розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідачки за період з 30 грудня 2024 28 травня 2025 року становила 9750,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4024,85 грн - заборгованість за відсотками, 2602,08 грн. - штрафні санкції.
Перехід до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» права грошової вимоги за кредитним договором №427281116 від 24 вересня 2024 року, боржником в якому виступає відповідач по справі ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: 
- договором факторингу №МВ-ТП/15 від 30 грудня 2024 року, який укладені між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» .
- договором факторингу №28/0525-01 від 28 травня 2025 року, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
- договором факторингу № 16/07/25-Е від 16 липня 2025 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем по справі ТОВ «ФК «ЕЙС».
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №МВ-ТП/15 від 30 грудня 2024 рокуза відповідачкою ОСОБА_1 рахувалася заборгованість за кредитним договором 427281116 від 24 вересня 2024 року на суму 16010,00 грн., з яких 9750,00 - за тілом кредиту, 3658,33 грн. за відсотками, 2602,08 грн. - заборгованість за неустойкою.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, який вважається укладеним у письмовій формі, а також наявності зі сторони відповідача невиконаних зобов`язань за кредитним договором.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором DRKV-8526 24 вересня 2024 року о 22 год 02 хв 40 с, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
У вказаному кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, в тому числі розмір кредиту та відсоткову ставку за користування кредитом, а також суму комісії.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги товариства, що виникають в результаті використання кредитних коштів та повернути кредит.
Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже відповідно до договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №427281116 від 24 вересня 2024 року в якому  боржником виступає відповідач по справі ОСОБА_1 .
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору, а також наявності з сторони відповідача невиконаних зобов`язань щодо повернення тіла кредиту в розмірі 9750,00 грн. 
Щодо стягнення заборгованості за відсотками. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Суд враховує, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13).
Відсотки за кредитним договором нараховані в межах строку кредитування, а тому підлягають до стягнення у заявленій сумі 4024,85 грн.
Щодо нарахування комісії за надання кредиту.
Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На підставі наведених вимог закону та роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже нарахування позивачем комісії за надання кредиту 2250,00 грн. та стягнення цієї суми кредитором у день надання кредитних коштів не суперечить вимогам закону.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено позивачем з застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, та підтверджується платіжною інструкцією №31004 від 22 грудня 2025 року.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути повністю понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша – друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Так, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано суду такі документи: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №7073/10, видане Соломку О.В., довіреність про надання адвокатом Соломком О.В. правничої допомоги ТОВ «ФК «ЕЙС», договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду № 25771067930 від 11 вересня 2025 року до цього договору, протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року.
За змістом акта прийому-передачі наданих послуг встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг становить 7 000,00 грн.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21).
Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт, заперечення щодо такого розміру витрат зі сторони відповідача, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, суд зменшує витрати позивача на правничу допомогу до суми 3 000,00 грн.
Керуючись  ст. 141, 263-265,267 ЦПК України,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №427291116 від 24 вересня 2024 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9750,00 грн.,та заборгованості за відсотками в розмірі  4024,85 грн., всього на загальну суму 13774,85 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати в розмірі 5 422,40 грн, які складаються із 2 422,40 грн судового збору та 3 000,00 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фівнансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: вул. Юрія Поправки,6 кабінет 13 м. Київ, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Суддя О.О.Гаврилюк