Справа № 127/37582/25
Провадження № 22-ц/801/1462/2026
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	Справа № 127/37582/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Кулішко Б.А., розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року, ухвалене суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, повне рішення складено 13 квітня 2026 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання права власності на спадкове майно,
встановив:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила: 
- визнати за нею право власності на спадкове майно за законом на пенсію, яка на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі №120/9282/21-а та від 15 березня 2023 року у справі №120/791/23 була нарахована та належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним отримана за життя;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області) на її користь в порядку спадкування, належну померлому ОСОБА_2 суму нарахованої, але невиплаченої пенсії на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі №120/9282/21-а за період з 01 грудня 2019 року по 31 жовтня 2021 року в розмірі 97 697 грн 42 коп. та від 15 березня 2023 року у справі №120/791/23 за період з 01 липня 2021 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 42 500 грн 00 коп.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя її батько перебував на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримував пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі №120/9282/21-а було визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №785 від 30 червня 2021 року та зобов`язано відповідача здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії з 01 грудня 2019 року із урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №120/791/23 також встановлено протиправність дій відповідача щодо припинення з 01 липня 2021 року виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14 липня 2021 року та зобов`язано поновити виплату зазначеної доплати з 01 липня 2021 року і здійснити виплату заборгованості.
Вказані судові рішення в повному обсязі виконані не були, оскільки ГУ ПФУ у Вінницькій області не здійснило виплату нарахованих сум пенсії та доплат, визначених у вказаних рішеннях суду.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11 грудня 2024 року повідомлено, що внаслідок проведеного перерахунку ОСОБА_2 нарахована сума доплати з 01 грудня 2019 року по 31 жовтня 2021 року, яка становить 97 697,42 грн, та з 01 липня 2021 року по 30 квітня 2023 року, яка становить 42 500 грн.
Позивачка зазначає, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька та є єдиною спадкоємицею. Її представник звертався до відповідача із адвокатським запитом щодо виконання судових рішень та наявності заборгованості, а також із заявою про виплату нарахованих, але не отриманих сум пенсії, як спадкового майна.
Листом від 29 жовтня 2025 року відповідач відмовив у здійсненні виплати, посилаючись на те, що звернення за такими сумами можливе не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, а у разі пропуску цього строку питання вирішується в судовому порядку.
Позивач вважає таку відмову неправомірною та зазначає, що невиконані за життя спадкодавця судові рішення щодо перерахунку та виплати пенсії формують майнове право, яке входить до складу спадщини та переходить до спадкоємця у порядку універсального правонаступництва.
Вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме на нараховану, але не виплачену пенсію, яка була визначена на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 120/9282/21-а та від 15 березня 2023 року у справі № 120/791/23 на користь ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але за життя не отримав зазначені суми.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування суму нарахованої, але не виплаченої пенсії, належної померлому ОСОБА_2 , а саме:
- 97 697 (дев`яносто сім тисяч шістсот дев`яносто сім) грн 42 коп., нарахованих на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 120/9282/21-а за період з 01.12.2019 по 31.10.2021;
- 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп., нарахованих на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 120/791/23 за період з 01.07.2021 по 30.04.2023.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.
Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ПФУ у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
У скарзі зазначає, що вказана справа має розглядатись по нормам КАС України окружним адміністративним судом. Заборгованість ГУ ПФУ у Вінницькій області згідно двох рішень суду становить 97 697,42 грн та 42 500 грн відповідно. Позивачу надано роз`яснення щодо процедури виконання рішень суду після смерті її батька і вказано, що ці кошти включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість мала бути виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону №2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
У судове засідання, призначене на 09 червня 2026 року, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
05 червня 2026 року від представника ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшла заява, в якому він просить провести розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи у відсутність належно повідомлених учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
Після смерті ОСОБА_2 позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01 серпня 2023 року за реєстром №891, №892 та від 11 серпня 2023 року за реєстром №971, а також довідкою Першої вінницької державної нотаріальної контори, згідно з якою вона є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину.
За життя спадкодавця Вінницьким окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справах №120/9282/21-а від 16 вересня 2021 року та №120/791/23 від 15 березня 2023 року, якими, зокрема, зобов`язано орган пенсійного забезпечення здійснити перерахунок та виплату пенсійних сум. Вказані рішення набрали законної сили.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11 грудня 2024 року № 16733-15200/О-02/8-0200/24 повідомлено, що внаслідок проведеного перерахунку заборгованість перед ОСОБА_2 становить: 97 697,42 грн за період з 01 грудня 2019 року по 31 жовтня 2021 року та 42 500,00 грн за період з 01 липня 2021 року по 30 квітня 2023 року.
Представник позивачки звертався до відповідача із адвокатським запитом щодо виконання судових рішень та наявності заборгованості, а також із заявою від 15 жовтня 2025 року №25115/ЗД-1 про виплату нарахованих, але не отриманих сум пенсії як спадкового майна.
Листом від 29 жовтня 2025 року №13948-13036/О-02/8-0200/25 відповідач відмовив у здійсненні виплати, посилаючись на те, що звернення за такими сумами можливе не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, а у разі пропуску цього строку питання вирішується в судовому порядку.
ОСОБА_1 , зважаючи на те, що вона у встановленому законом порядку набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману пенсію, тобто має право на її отримання у відповідності до статті 1227 ЦК України, звернулася до суду із вказаним позовом.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. 
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою цієї статті визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2024 року у справі №461/5878/22 у справі за аналогічних правовідносин.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Апеляційний суд, зважаючи на те, що за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримав пенсію, нараховану відповідачем на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі №120/9282/21-а в сумі 97 697,42 грн та від 15 березня 2023 року у справі №120/791/23 в сумі 42 500 грн, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину і відповідно набула право на отримання невиплаченої пенсії, погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 успадкувала належні спадкодавцю ОСОБА_2 суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України.
ГУ ПФУ у Вінницькій області, звертаючись із апеляційної скаргою на вказане рішення не заперечує щодо наявності у нього обов`язку здійснити виплату цих коштів. При цьому вказує, що нараховані на виконання рішень суду у справах №120/9282/21-а та №120/791/23 кошти в загальному розмірі 140 197,42 грн включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України, і будуть виплачені після виділення коштів. 
Разом з тим, вказані обставини не впливають на право  ОСОБА_3 щодо стягнення недоплаченої пенсії на її користь, як спадкоємиці особи, яка за життя набула право на пенсію, однак так і не отримала її. Таке право позивача не може обмежуватись відсутністю відповідного фінансування.
У скарзі ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначає, що вказана справа має розглядатись по нормам КАС України окружним адміністративним судом. 
Вказана позиція є хибною, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини щодо отримання в порядку спадкування нарахованої, але неодержаної пенсії спадкодавця. Вказана сума є коштами, які увійшли до складу спадщини, і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.
Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Відтак у даній справі спір між сторонами виник з приводу захисту ОСОБА_3 свого права на спадкування за законом, а саме стягнення недоотриманої її батьком за життя пенсії, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Стягнення коштів з ГУ ПФУ у Вінницькій області є достатнім для ефективного захисту порушених прав позивачки щодо отримання спадкового майна, тобто пенсії свого батька.
Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 червня 2026 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета