Сахновщинський районний суд Харківської області 
Справа №: 634/210/26
Провадження № 3/634/105/26
Категорія 156
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2026 року
Суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Єрьоміна О.В., при секретарі Литвененко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області справу про адміністративне правопорушення відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
встановив:
До Сахновщинського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 591805 від 15.02.2026 року, згідно якого 15.02.2026 року о 09.05 год. ОСОБА_1 по вул. Остапченка в сел. Сахновщина Берестинського району Харківської області керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», результат 1. пр22%, чим порушив п. 2.9 ПДР України.
Захисник Березко О.І. у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотань та заяв з приводу розгляду справи не надала. 
У судовому засіданні правопорушник просив розгляд справи проводити за відсутності захисника, провину не визнав та пояснив, що за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вживав алкогольні напої, у зв`язку з чим з результатами приладу «Драгер» був не згоден. Підтримав, подане захисником, письмове клопотання про закриття адміністративного провадження.
Із письмового клопотання про закриття адміністративного провадження, яке містяться у матеріалах справи, вбачається, що сторона захисту просить закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки підстава зупинки, яка була вказана уповноваженою особою, а саме п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції» мала формальний характер та фактично не відповідала вимогам вказаної статті, у зв`язку з чим усі подальші процесуальні дії мають оцінюватися судом крізь призму допустимості та належності доказів. Уповноваженою особою не дотримано процедуру освідування правопорушника на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у зв`язку із його незгодою з результатами приладу «Драгер», працівником поліції не було забезпечено належного роз`яснення процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та правових наслідків прийняття відповідних рішень, що могло істотно вплинути на реалізацію правопорушником своїх процесуальних прав. При цьому, правопорушником було повідомлено, що у зв`язку з тим, що він є діючим військовослужбовцем, поспішає до бойової позиції та має доставити відповідні запчастини. Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено не уповноваженою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, , що є порушенням вимог статей 266 та 266-1 КУпАП, якими встановлено спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння щодо військовослужбовців.
Заслухавши правопорушника, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Системний аналіз вищезазначених положень КУпАП дає підстави вважати, що керуючись законом, суддя зобов`язаний оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 591805 від 15.02.2026 року ОСОБА_1 15.02.2026 року о 09.05 год. по вул. Остапченка в сел. Сахновщина Берестинського району Харківської області керував транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», результат 1. 22%, чим порушив п. 2.9 ПДР України.
Протокол про адміністративне правопорушення було підписано правопорушником без заперечень та зауважень.
Згідно результатів приладу «Драгер» стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 15.02.2026 року о 09.11 год. становив 1,22%, що також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
На оглянутому у судовому засіданні відеозаписі події, що мали місце 15.02.2026 року, зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Підставою зупинки транспортного засобу, як вказала уповноважена особа, було п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Під час розмови з правопорушником у працівика поліції виник сумнів щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. За результатами проведеного огляду було встановлено, що стан сп`яніння правопорушника становив 1, 22%, з чим правопорушник був не згоден, виявивши бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладу, у подальшому від якого відмовився. Уповноваженою особою під відеозапис вказано правопорушнику, що відносносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі порушення п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.
Слід зазначити, що дані відеозапису не відображають у правопорушника зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, оскільки під час спілкування правопорушника з працівником поліції, у правопорушника відсутні такі ознаки алкогольного сп`яніння, як порушення мови та координації рухів, на які посилається уповноважена особа, оскільки ОСОБА_1 чітко відповідав на поставлені запитання, ввічливо, спокійно та впевнено себе поводить, його поведінка є адекватною та відповідала заданій обстановці. При цьому, вважаю, доцільним зазначити, що у правопорушника також відсутні й інші ознаки алкогольного сп`яніння, які не були зазначені у матеріалах справи, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає заданій обстановці.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно допункту 2.9.аПДР водієвізабороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Пунктом 3 розділу І цієї Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Правова процедура, що визначає механізм огляду особи на стан сп`яніння, регламентована зокрема статтею 266 КУпАП.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами статті 266 КУпАП, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (Порядок).
Частиною 3 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Отже, в разі незгоди водія пройти огляд на місці зупинки або незгоди з його результатом, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу правопорушення або додавати нові пункти звинувачення, які не були зазначені уповноваженою особою при складанні протоколу.
У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.9 а ПДР України, що не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи в суді та спростовується викладеними вище даними, у тому числі зафіксованими на відеозаписі. При цьому, ОСОБА_1 не ставилося у вину порушення ним вимог п.2.5 ПДР України, а суд не вправі самостійно змінювати фабулу обвинувачення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
Таким чином інкриміноване ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, яка передбачає керування в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено документально, оскільки, враховуючи, що водій заперечив факт вживання ним алкоголю, належним доказом встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог законодавства, є акт медичного огляду складений у закладі охорони здоров`я та медичний висновок, даний за результатами такого огляду.
Разом з тим, уповноваженою особою проігноровано незгоду правопорушника із висновком спеціального технічного приладу «Драгер», у результаті чого не забезпечено належного роз`яснення процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, лише формально зачитавши права правопорушника.
Працівник поліції не пересвідчився щодо згоди правопорушника з результатами приладу «Драгер» після його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, склавши протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням п. 2.9 А ПДР України.
При цьому, з оглянутого відеозапису подій, що мали місце 15.02.2026 року, вбачається, що з боку працівників поліції є формальним підходом щодо причини зупинки транспортного засобу та встановлених ознак алкогольного сп`яніння у правопорушника. Вказані дії не відповідають вимогам закону, адже поліцейський має пересвідчитись у факті керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи з ознаками такого сп`яніння. Недопустимою є ситуація, відповідно до якої без належних правових підстав, працівником поліції висувається вимога про проходження огляду, в даному випадку на стан аклогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту про формальний характер та не відповідність реальним обставинам є слушними, оскільки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний чітко поінформувати водія про конкретну причину зупинки із зазначенням відповідного пункту цієї статті.
Як убачається з матеріалів справи та відеозапису, працівниками поліції не задокументовано факту порушення водієм будь-яких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, які б надавали право на законну зупинку транспортного засобу. Наявні у справі відеозаписи також не містять жодного підтвердження законності підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , з відеозапису видно, що одразу після зупинки поліцейські почали з`ясовувати обставини, не пов`язані із з`ясуванням обставин, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або щодо того, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Вказані обставини також є суттєвою, оскільки дії працівників поліції регламентуються законом і такі дії мають суворо відповідати нормам Закону.
Системно проаналізувавши положення КУпАП та Інструкції, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд констатує порушення за вказаних обставин процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. 
Оскільки суд дійшов висновку про недотримання уповноваженою особою процедури проведення огляду правопорушника на стан алкогольного сп`яніння, що тягне за собою визнання його недійсним, іншим доводам не надає правової оцінки.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17Закону України«Про виконаннярішень тазастосування практикиЄвропейського судуз правлюдини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.
Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.9,33, ч. 1 ст.130, ст.ст.221,247,276,277,283,284 КУпАП, суд, -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Сахновщинський районний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 10 денний строк, після її винесення, апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повна постанова складена та проголошена 20.05.2026 року.

Суддя: