ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7811/25  Номер провадження 33/814/308/26	Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю прокурора Чуйка Д.М.,
захисника Васильєвої Л.М.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Васильєвої Л.М. на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ташкент Республіки Узбекистан, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, розлучений, маючий неповнолітню дитину, військовослужбовець, начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, підполковник,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за таких обставин.
ОСОБА_1 , тимчасово виконуючи обов`язки начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава, відповідно до підпункту «г» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-7 КпАП України, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 1 статті 28 вказаного 3акону, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, a саме: 26 березня 2025 року підписав відповідь КЕВ м. Полтава за вих. № 542/776 на запит старшого слідчого ГУ НП в Полтавській області Михайленко Т.В., якою відмовив органу досудового розслідування визнати KEB м. Полтава потерпілою стороною та заявити цивільний позов у кримінальному провадженні №42024172690000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 KK України, в якому ОСОБА_1 14 лютого 2025 року повідомлено про підозру у його вчиненні.
В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисник прохають скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При цьому вважають, що запит стосувався відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України, а не ст.425 цього Кодексу, а тому дії ОСОБА_1 не містять конфлікту інтересів.
Вказують, що у цивільному позові, який заявлено прокурором у кримінальному провадженні, не зазначено даних про те, яка шкода заподіяна КЕВ м. Полтави.
Наголошують, що наявність у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові судді місцевого суду посилання на договір про закупівлю товарів, робіт або послуг від 17 липня 2023 року не свідчить про наявність заподіяної КЕВ м. Полтави шкоди, оскільки кошти, які були перераховані за вказаним договором, є власністю держави, а не юридичної особи.
Звертають увагу, що на час направлення запиту обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42024172690000009 складений не був.
Зазначають, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані на підтвердження конфлікту інтересів та не зазначено в чому саме виникла суперечність між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями.
Наголошують, що КЕВ м. Полтави не визнаний потерпілою особою у кримінальних провадженнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
За змістом статей 245, 252, 280 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КпАП України, а саме: прийняття рішення та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими суддею місцевого суду доказами у їх сукупності.
ОСОБА_1 та його захисник не заперечують той факт, що тимчасово виконуючи обов`язки начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави порушник 26 березня 2025 року підписав та направив до ГУ НП в Полтавській області відповідь за вих.№542/776 у межах кримінального провадження №42024172690000009, однак вважають, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки запит слідчого стосувався кримінального правопорушення, передбаченого ст.125, а не ст.425 КК України.
Однак такі доводи сторони захисту є непереконливими.
Згідно з абз.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
В свою чергу, приватний інтерес, відповідно до абз.13 ч.1 ст.1 вказаного Закону - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях
При цьому цим Законом не встановлюється заборон чи обмежень про наявність приватного інтересу, як такого. Йдеться про дотримання правил етичної поведінки державного службовця та відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об`єктивність прийняття рішень чи діянь службовця при реалізації своїх службових чи представницьких функцій.
Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 2, 3 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КпАП України, полягає у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.
З матеріалів справи видно, що слідчим управлінням ГУ НП в Полтавській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №42024172690000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, за фактом розтрати грошових коштів посадовими особами Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава спільно зі службовими особами ТОВ «КМГ Груп», шляхом завищення вартості товарів при здійсненні закупівель ліжок для військових частин Полтавської області в умовах воєнного стану, внаслідок чого заподіяно майнову шкоду на загальну суму 6800000 грн.
14 лютого 2025 року у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру заступнику начальника відділу – головному інженеру Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, а саме: недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно з наказом начальника Північного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики ЗС України №32 від 08 березня 2025 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків тво начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави з 08 березня 2025 року. 
Там обставина, що ОСОБА_1 є військовою посадовою особою ЗС України та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, ніким нне заперечується.
17 березня 2025 року старший слідчий ГУ НП в Полтавській області Михайленко Т.В. за вих. №2220/115/24/05-2025 на підставі ч.2 ст.93 КПК України в межах наведеного вище кримінального провадження №42024172690000009 звернулась до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава із запитом про надання певних документів, необхідних для проведення досудового розслідування, а також інформації щодо того, чи буде КЕВ м. Полтава заявляти цивільний позов у кримінальному провадженні.
У відповідь на вказаний лист тво начальника КЕВ м. Полтави ОСОБА_1 надав відповідь за вих.№542/776 від 26 березня 2025 року, за змістом якої повідомив, що укладені між КЕВ м. Полтава та ТОВ «КМГ Груп» в період з квітня до липня 2023 року договори №134, №186, №208 та №286 на закупівлю ліжок армійських виконані в повному обсязі та про відсутність у КЕВ м. Полтава підстав заявляти цивільний позов у кримінальному провадженні та вважати себе потерпілою стороною.
Всупереч доводам апеляційних скарг, у запиті слідчого хоча і допущено описку щодо статті, за якою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №42024172690000009 (замість ч.4 ст.425 КК України помилково зазначено ч.4 ст.125 цього Кодексу), проте його зміст містить детальний опис кримінального провадження і жодним чином не стосується умисного легкого тілесного ушкодження.
В свою чергу зміст наданої ОСОБА_1 відповіді (твердження щодо відсутності у КЕВ м. Полтава як замовника будь-яких претензій щодо виконання контрагентом – ТОВ «КМГ Груп» зобов`язань за договорами, які є предметом дослідження в рамках кримінального провадження №42024172690000009) свідчить про повне розуміння ним суті запиту слідчого щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.4 ст.425 КК України.
Доводи сторони захисту щодо відсутності на момент надання ОСОБА_1 відповіді на запит слідчого складеного обвинувального акту є неприйнятними, оскільки починаючи з 14 лютого 2025 року він мав процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні №42024172690000009, що в свою чергу підтверджує факт наявності у нього суперечності між приватним інтересом та службовими представницькими повноваженнями під час виконання функцій тво начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтави (а.с.18).
Безпідставними є твердження апеляційних скарг про відсутність у цивільному позові прокурора даних щодо виду та розміру заподіяної КЕВ м. Полтава шкоди, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КпАП України, є правопорушеннями з формальним складом та не потребує встановлення суспільно небезпечних наслідків у виді майнової шкоди.
Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками Національної поліції при складанні відповідного протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.172-7 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.
Отже, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційні скарги його та захисника Васильєвої Любові Миколаївни - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.