УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 594/1604/24
провадження № 51-1575 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2025 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2024 року і за сукупністю вироків визначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Вирішено питання щодо початку строку відбування покарання, зарахування строку тримання під вартою, речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження. 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , у якій він не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо засудженого ОСОБА_5 та порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ухвалу Тернопільського апеляційного суду за результатами перегляду вироку суду першої інстанції постановлено 05 листопада 2025 року та проголошено того ж дня.
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 23 квітня 2026 року (зокрема, як убачається з відбитку штемпеля на конверті), тобто після закінчення тримісячного строку на оскарження вказаних судових рішень без порушення питання про його поновлення із зазначенням поважності причин його пропуску. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, касаційна скарга повертається. 
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.
Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
З цих підстав та, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3