Справа № 677/1572/25
Провадження № 2/677/164/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2026 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Шовкуна В.О.,
з участю секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,
учасники справи (сторони):
представник позивача - адвокат Остащенко О.М..,
представник відповідача 1 - адвокат Гребенюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красилів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рух справи.
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України.
В обґрунтування позовних вимог зазначають про те, що 11.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 2202/0608/71-023, відповідно до якого Банк надав кредит в сумі 150 000,00 доларів США зі строком до 11.06.2021 року, та зі ставкою за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 11.06.2008 року між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено Договори поруки - № 2202/0608/71-023-Р-2, №2202/0608/71-023-Р-3 згідно яких Відповідач 1 та Відповідач 2 поручається перед Банком за виконання ОСОБА_3 зобов`язання за Кредитним договором.
21.10.2014 року Апеляційним судом Хмельницької області у справі № 677/495/14-ц задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто солідарно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 156 320,53 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 1 058 354,33 гривень та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 97 966, 20 гривень.
05.10.2020 року ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі № 677/495/14-ц, виданим Красилівським районним судом Хмельницької області від 21.11.2014 року відносно ОСОБА_4 .
23.06.2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду замінено стягувача ПАТ
«Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому провадження щодо виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц, виданого 21.11.2014 р. Красилівським районним судом Хмельницької області відносно ОСОБА_1 . У 2023 році Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про стягнення фінансових санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 01.03.2020 р. по 02.03.2023 р. (справа № 677/441/23).
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 р. у вищевказаній справі № 677/441/23, підтверджено обставини, які не спростовані постановою Хмельницького апеляційного суду від 15.05.2025 року, а саме: що у цивільній справі № 677/495/14-ц Красилівським районним судом Хмельницької області 15.07.2014 року було ухвалено рішення, відповідно до якого позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року в сумі: по тілу кредиту - 1058354,33 грн., заборгованість по відсотках - 97966,20 грн., а всього разом 1156320,53 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн.; 21.10.2014 року Апеляційним судом Хмельницької області рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15.07.2014 року скасовано і стягнуто: - солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року в сумі 1156320 грн. 53 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1058354 грн. 33 коп. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 97966 грн. 20 коп.; - солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року в сумі 1156320 грн. 53 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1058354 грн 33 коп. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 97966 грн 20 коп.; - стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по 1218 грн. з кожного.; На виконання зазначеного рішення Красилівським районним судом Хмельницької області 21.11.2014 року було видано виконавчі листи № 677/495/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по кредитному договору № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року в сумі 1156320 грн. 53 коп.; 22.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1429/К, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1 до договору, які є боржниками ПАТ «Дельта Банк», в томі числі і до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року, та договорами поруки від 11.06.2008 року № 2202/0608/71-023-Р-2 та № 2202/0608/71-023-Р-3;  22.05.2019 року між ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 22052019, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1 до договору, та які є боржниками ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд».
Як вбачається зі змісту витягу з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 22052019 від 22.05.2019 року під № 35.1, у ньому зазначено боржника ОСОБА_3 , кредитний договір № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року, під № 35.2 значиться поручитель ОСОБА_6 , договір поруки № 2202/0608/71-023-Р-1 від 11.06.2008 року, забезпечений кредитний договір №2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року; під № 35.3 значиться поручитель ОСОБА_1 , договір поруки № 2202/0608/71-023-Р-2 від 11.06.2008 року, забезпечений кредитний договір №2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року; під № 35.4 значиться поручитель ОСОБА_5 , договір поруки №2202/0608/71-023-Р-3 від 11.06.2008 року, забезпечений кредитний договір № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року.
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.10.2020 року замінено стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест» у виконавчому листі № 677/495/14-ц, виданому Красилівським районним судом Хмельницької області від 21.11.2014 року відносно ОСОБА_5 , до відкриття виконавчого провадження.
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 26.04.2022 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гефест». Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц, виданого 21.11.2014 року Красилівським районним судом Хмельницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.06.2022 у справі № 677/495/14-ц (провадження № 22-ц/4820/1093/22) другий абзац резолютивної частини ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 26.04.2022 року викладено в наступній редакції: «Замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому провадженні № 47851856 з виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц, виданого 21.11.2014 року Красилівським районним судом Хмельницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року, щодо боржника ОСОБА_1 ».
Згідно з листом приватного нотаріуса Красилівського районного нотаріального округу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький Грибчика А.М. № 80/02-14 від 02.07.2021 року повідомлено що після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в коло спадкоємців померлої ОСОБА_3 входять її син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 .
В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
Згідно з листом відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 13752 від 01.11.2023 року в межах виконавчого провадження № 47851856 з примусового виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц від 21.11.2014 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гефест», заборгованості за кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року, за яким боржником значиться ОСОБА_1 , стягнуто та перераховано на користь стягувача 63364,09 грн. В межах виконавчого провадження № 51833670 з примусового виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц (боржник ОСОБА_3 ), яке перебувало на примусовому виконанні в період з 02.08.2016 року по 24.06.2020 року, стягнуто та перераховано на користь стягувача 22198, 70 грн. Всього заборгованість погашена в сумі 85562,79 грн., залишок заборгованості станом на 31.10.2023 р. становить 1070760,74 грн.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 р. у вищевказаній справі № 677/441/23 стягнуто з Відповідачів на користь Позивача за період з 07.03.2020 р. до 23.02.2022 р. 3 % річних - 63205,42 гривень, інфляційні втрати - 203456,58 гривень.
Так як в справі № 677/441/23 стягнуто фінансові санкції за період з 07.03.2020 р. до 23.02.2022 р., а оскільки дане порушення є триваючим, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому в даній справі заявлено стягнення фінансових санкцій за період з 30.03.2017 р. (в межах строку позовної давності про що зазначено нижче) до 06.03.2020 р. (до дати початку періоду за який стягнуто в справі № 677/441/23).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Фінансова санкція на підставі ст.625 ЦК України, нараховується за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки.
З 30.03.2020 р. строки позовної давності були продовжені, враховуючи нижчезазначене.
Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дане положення до Цивільного кодексу України внесено 30.03.2020 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, яка зупинена вищевказаним положенням Цивільного кодексу України.
Період карантину, з 12.03.2020 р. до 30.06.2023 р., визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211 зі змінами.
Таким чином строку позовної давності зупинився починаючи з 30.03.2020 р. і станом на дату позовної заяви залишається зупиненим.
Також нарахування фінансових санкцій – 3% річних (згідно ст.625 ЦК України), до початку введення карантину здійснювалось в межах строку позовної давності – 3 роки тобто з 30.03.2017 р. і тривало до введення воєнного стану, нарахування тривало до 23.02.2022 р., що відповідає вимогам закону. З урахуванням того, що за період з 07.03.2020 р. до 23.02.2022 р. фінансові санкції вже стягнуто, тому період нарахування заявлений в даній справі з 30.03.2017 р. по 06.03.2020 р. Розрахунок 3% річних (ст. 625 ЦК) за порушення грошового зобов`язання стягнутого рішенням Апеляційного суду Хмельницької області у справі № 677/495/14-ц від 21.10.2014 року, в розмірі 1 070 760,74 гривень: 30.03.2017 р. – 29.03.2018 р.- 32 122,82 грн. (1070760,74 * 3% річних); 30.03.2018 р. – 29.03.2019 р.- 32 122,82 грн. (1070760,74 * 3% річних); 30.03.2019 р. - 06.03.2020р. (320 дні) – 28 162,47 грн. (1070760,74 * 3% річних/365*320); що разом складає 92 408,11 гривень.
Індекс інфляції нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки.
Розрахунок індексу інфляції (ст.625 ЦК України) за порушення зобов`язання з повернення кредиту в сумі 1070760,74 гривень за період з 30.03.2017 – 06.03.2020.
Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] – сума простроченого боргу.; [Сукупний індекс інфляції] – добуток щомісячних індексів за відповідний період. Сукупний індекс інфляції за період з 30.03.2017 р. – 06.03.2020 р. складає 124,782 % на борг 1070760,74 гривень, складає 265 355,92 гривень (1070760,74*124,782%/100% - 1070760,74 =265 355,92). Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 357 764,03 гривень (триста п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 03 коп.).
Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Грошове зобов`язання на яке нараховується фінансова санкція 3% річних та інфляційних втрат, виникло на підставі рішення Апеляційного суду Хмельницької області у справі № 677/495/14-ц від 21.10.2014 р., а тому надається лише рішення суду, умови кредитного договору в даній справі не застосовуються. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» суму в розмірі 357 764,03 гривень, 3% річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області у справі № 677/495/14-ц від 21.10.2014 року за період з 30.03.2017 р. по 06.03.2020 р., стягнути пропорційно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» судові витрати 16 293,17 грн., з яких: судовий збір – 4 293,17 грн.; витрати на правову допомогу – 12 000,00 гривень.

Аргументи учасників справи.
Представник відповідача 1 - Гребенюк О.В. подав до суду відзив, у якому щодо задоволення позовних вимог заперечують, зазначають про те, що у позивача ТОВ «ФК Гефест» відсутнє право вимоги до Відповідачів за період і 30.03.2017 року по 22.05.2019 р. 
ТОВ «ФК Гефест» просить суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інфляційні втрати та 3 % річних за період з 30.03.2017 року по 06.03.2020 рік. Проте, ТОВ «ФК Гефест» набуло статусу кредитора за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц лише 22.05.2019 року, (дата укладення договору № 22052019 купівлі-продажу майнових прав між ТОВ «ФК «Гефест» (покупець) та ТОВ «Стар інвестмент фаунд» (продавець). До 22.05.2019 року кредиторами були інші особи (ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд» (1 день).
Стаття 514 Цивільного кодексу України вказує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушенні грошового зобов`язання і має компенсаторний характер, оскільки боржник зобов`язаній сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором чи законом. Цей механізм покликаний компенсувати кредитору втрати від інфляції та неналежного користуванню грошовими коштами боржником.
ТОВ «ФК Гефест» не може вимагати від Відповідачів компенсацію втрат, яких він сам не ніс у період з 30.03.2017 р. - по 22.05.2019 р., адже взагалі не був стороною правовідносин з відповідачами. Відсутність правових підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку із непогодженням таких умов договором поруки № 2202/0608/71-023-Р-2 від 11.06.2008 року.
Сторони, маючи намір встановити обов`язок поручителя по сплаті на користь кредитора за боржника в т.ч. передбаченої ст. 625 ЦК України цивільно-правової відповідальності, зобов`язані відобразити забезпечення такого зобов`язання в умовах договору поруки незалежно від того, що таке зобов`язання боржника виникає в силу Закону.
11.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 (мати Відповідача) було укладено кредитний договір № 2202/0608/71-023, згідно якого, останній було надано кредит в сумі 150000,00 дол. США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 11 червня 2008 року по 11 червня 2021 р. Договір укладено у простій письмовій формі та підписано представником Банку та ОСОБА_3 .
Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою відповідно до договорів № 2202/0608/71-023-Р-1 від 11.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 , договір поруки № 2202/0608/71-023- Р-2 від 11.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (договір укладено у простій письмові формі, підписано представником Банку, ОСОБА_3 та поручителем - ОСОБА_1 ); договір поруки № 2202/0608/71-023-Р-3 від 11.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 1 договору поруки № 2202/0608/71-023-Р-2 від 11.06.2008 року, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 - поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів наданих Банком Позичальнику ( ОСОБА_3 прим, авт.) у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 р., у сумі 150 000,00 доларів США, строком до 11.06.2021 р., з процентною ставкою 11,9 % річних за їх використання.
Згідно із п. 2 Договору поруки - Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов Основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.
Згідно із п. 3 Договору поруки - відповідальність Поручителя за цим Договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями, та іншими платежами, передбаченими Основним зобов`язанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 у справі № 677/495/14-ц обумовлено наче б то невиконанням відповідачами (як поручителями) умов кредитного договору №2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року укладеного між ВАТ «Сведбанк» та боржником ОСОБА_3 .
Сторонами в умовах договору поруки № 2202/0608/71-023-Р- 2 від 11.06.2008 року не встановлено, що поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання божником, який прострочив виконання основного грошового зобов`язання по поверненню тіла кредиту та сплаті відсотків за користування ним за кредитним договором, зобов`язання по сплаті установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, право вимоги по сплаті яких боржником гарантоване кредитору положеннями ст. 625 ЦК України.
Згідно із ч. 4-5 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Проте у справі № 677/495/14-ц та у справі № 677/441/23 судові рішення не містять дослідження та встановлення судом обставин щодо визначення обсягу відповідальності поручителів в контексті cт. 625 ЦКУ.
Тобто до предмету доказування по цій справі входять питання щодо обсягу відповідальності поручителя згідно договору поруки. Таким чином, за наявності при вчиненні правочину поруки факту відступу від загального правила щодо визначення обсягів відповідальності поручителя перед кредитором (за Законом поручитель відповідає в тому обсязі, що і боржник, якщо інше не визначено в договорі) та унормування за власною волею в умовах такого договору чіткого переліку відповідного обсягу відповідальності, сторони, маючи намір встановити обов`язок поручителя по сплаті на користь кредитора за боржника в передбаченої cт. 625 ЦК України цивільно-правової відповідальності, зобов`язані відобразити забезпечення такого зобов`язання в умовах договору поруки не залежно від того, що таке зобов`язання боржника виникає в силу Закону.
У матеріалах справи відсутні будь які докази погодження сторонами у договорі поруки умов про обсяг відповідальності поручителя перед банком (та відповідно правонаступниками), що поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання божником, який прострочив виконання основного грошового зобов`язання по поверненню тіла кредиту та сплаті відсотків за користування ним за кредитним договором, зобов`язання по сплаті установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, право вимоги по сплаті яких боржником гарантоване кредитору положеннями ст. 625 ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Враховуючи те, що укладення кредитного договору як і погашення заборгованості за кредитним договором, поручителями по якому виступають відповідачі, визначено у доларах США, що підтверджується самим договором, додатком до нього та встановленими обставинами у справі №677/495/14-ц, до спірних правовідносин частина друга статті 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат не застосовується.
З огляду на це, оскільки кредитний договір укладався в іноземній валюті, а тому інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України, гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Отже стягнення інфляційних втрат неможливо у той час коли первісне зобов`язання було виражене в доларах США, а лише рішення суду 2014 року встановило суму у гривні; індексація інфляції можлива лише для зобов`язань, виражених у гривні на момент їх виникнення.
Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначені індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та інших, нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчанню споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено я об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.
З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення' Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).
Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 року.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ № 1078).».
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно із офіційними даними Держстату, індекс інфляції за період, який обраний позивачем становив: 2017 рік: Березень: 101,8%, Квітень: 100,9%, Травень: 101,3%, Червень: 101,6%, Липень: 100,2%, Серпень: 99,9%, Вересень: 102,0%, Жовтень: 101,2%, Листопад: 100,9%, Грудень: 101,0%; 2018 рік: Січень: 101,5%, Лютий: 100,9%, Березень: 101,1%, Квітень: 100,8%, Травень: 100,0%, Червень: 100,0%, Липень: 99,3%, Серпень: 100,0%, Вересень: 101,9%, Жовтень: 101,7%, Листопад: 101,4%, Грудень: 100,8%; 2019 рік: Січень: 101,0%, Лютий: 100,5% , Березень: 100,9%, Квітень: 101,0%, Травень: 100,7%, Червень: 99,5%, Липень: 99,4%, Серпень: 99,7%, Вересень: 100,7%, Жовтень: 100,7%, Листопад: 100,1%, Грудень: 99,8%; 2020 рік: Січень: 100,2%, Лютий: 99,7%, Березень: 100,8%.
Тобто, з розрахунку інфляційних витрат вбачається, що величина індексу споживчих цін за кожний місяць не перевищувала поріг індексації у розмірі 103%. У жодному із періодів, за який позивачем нараховано інфляційні втрати, величині індексу не перевищувала 103 %.
Отже відсутність перевищення порогу індексації у відповідному місяці виключає правову можливість її нарахування.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покаранні боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним : принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяв правопорушенням, вчиненим іншою особою.
ТОВ «ФК Гефест» вже звертався до суду з вимогою щодо стягнення з Відповідачів інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за рішеннях Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц за період з 07.03.2020 року по 23.02.2022 р.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року по справі № 677/441/23 позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ФК «Гефест» суму в розмірі 266 662 гривні - 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц, в решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ФК «Гефест» судовий збір по 1999, 92 гривні з кожного.
Звертають увагу на те, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року у справі № 677/495/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитному договору № 2202/0608/71-023 від 11 червня 2008 року в сумі 1156320,53 грн. Тобто ТОВ «ФК Гефест» придбав майнові права вимоги до відповідачів на суму боргу в розмірі 1156320,53 грн. Проте, відповідно до рішення суду по справі № 677/441/23 планує отримати суму в розмірі 266 662 гривні, а по факту розгляду цієї справи - ще 357 764,03 грн. Сумарно, крім основного боргу, ТОВ «ФК Гефест» стягує з Відповідачів інфляційні втрати та 3 % річних в сумі 624 426,03 грн., що становить більше 50 % основного боргу за рішенням апеляційного суду та суми боргу, яку придбав ТОВ «ФК Гефест».
Наявність у кредитора можливості заявляти до боржника надмірні грошові суми як інфляційні витрати та 3% річних, спотворює їх дійсне правове призначення (компенсаційний характер), оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, інфляційні витрати та 3% річних перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
На підставі викладеного просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила його задовольнити та стягнути судові витрати з позивача на їх користь. 
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив в його задоволенні відмовити.

Позиція суду.
Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, заслухавши позивача, представника відповідача, дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Короткий зміст фактичних обставин справи.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року з відповідачів стягнуто солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року в сумі 1156320 грн. 53 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1058354 грн. 33 коп. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 97966 грн. 20 коп. (11-13).
Згідно рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 року, яке залишено в силі Хмельницьким апеляційним судом згідно постанови від 15.05.2025 року, з відповідачів стягнуто солідарно на користь позивача ТзОВ «ФК «Гефест» суму в розмірі 266662 грн. – 3 % річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц. (а.с. 14-18, 19-24).
11.06.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2202/0608/71-023. (а.с. 60-62).
Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою відповідно до договорів від 11.06.2008 року. (а.с. 63-64).
Відповідно до договору купівлі продажу майнових прав від 22.05.2019 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» передало майнові права ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ФАУНД» (а.с. 65-66).
Відповідно до договору купівлі продажу майнових прав від 22.05.2019 року ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ФАУНД» передало майнові права ТзОВ «ФК «Гефест» (а.с. 68-69).

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц позовні вимоги задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто солідарно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 156 320,53 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 1 058 354,33 гривень та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 97 966, 20 гривень. 
23.06.2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому провадження щодо виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц, виданого 21.11.2014 р. Красилівським районним судом Хмельницької області відносно ОСОБА_1 . 
У 2023 році Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про стягнення фінансових санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 01.03.2020 р. по 02.03.2023 р. (справа № 677/441/23).
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 р. у вищевказаній справі № 677/441/23, підтверджено обставини, які не спростовані постановою Хмельницького апеляційного суду від 15.05.2025 року, а саме: що у цивільній справі № 677/495/14-ц Красилівським районним судом Хмельницької області 15.07.2014 року було ухвалено рішення, відповідно до якого позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 2202/0608/71-023 від 11.06.2008 року в сумі: по тілу кредиту - 1058354,33 грн., заборгованість по відсотках - 97966,20 грн., а всього разом 1156320,53 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
Зазначеним рішенням підтверджується наявність таких обставин: 22.05.2019 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі договору купівлі продажу майнових прав передало майнові права ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ФАУНД», відповідно до п.п. 1.1 якого Покупець (ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ФАУНД») приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору (права вимоги).
22.05.2019 року між ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ФАУНД» та Товариством з обмеженою відповідальній «ФК «Гефест» укладено договір № 22052019 купівлі продажу майнових прав, згідно якого ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ФАУНД» передало майнові права ТОВ «ФК «Гефест». Відповідно до п.п. 1.1 якого Покупець (ТОВ «ФК «Гефест») приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору (права вимоги).
05.10.2020 року ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі № 677/495/14-ц, виданим Красилівським районним судом Хмельницької області від 21.11.2014 року відносно ОСОБА_4 .
23.06.2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому провадження щодо виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц, виданого 21.11.2014 р. Красилівським районним судом Хмельницької області відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням ст. 611 цього Кодексу, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26).
Враховуючи викладене, суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду.
Період нарахування коштів відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено, як він зазначає, з урахуванням вимог:
Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року; пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Водночас, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат у розмірі за невиконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц, саме за період з 30.03.2017 року по 06.03.2020 року.
Разом з тим, зі змісту рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 р. у вищевказаній справі № 677/441/23, підтверджено обставини, які не спростовані постановою Хмельницького апеляційного суду від 15.05.2025 року вбачається, що право вимоги за спірним грошовим зобов`язанням позивач набув лише 22.05.2019 року, а 23.06.2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому провадження щодо виконання виконавчого листа № 677/495/14-ц, виданого 21.11.2014 р.
Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд враховує, що у період з 30.03.2017 року по 22.05.2019 року позивач не був стороною зобов`язання, не мав статусу кредитора та не був наділений правом вимоги за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року, а відтак не міг зазнавати негативних майнових наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами у зазначений період.
Крім того, суд виходить з того, що процесуальна заміна стягувача у виконавчому провадженні не породжує нових матеріально-правових наслідків за минулі періоди та не створює у правонаступника права на застосування цивільно-правової відповідальності за час, коли він не був носієм відповідного суб`єктивного права.
За таких обставин суд дійшов висновку, що нарахування та стягнення на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат за період, що передує набуттю ним права вимоги, суперечить положенням Цивільного законодавства та правовій природі відповідальності, передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України. 
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині (а саме за період з 30.03.2017 року по 22.05.2019 р.) є необґрунтованими, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.
Разом з тим, за період з 22.05.2019 року по 31.12.2019 року (224 дні у періоді (1070760,74 х 3%/365х224)) та з 01.01.2020 року по 06.03.2020 року (66 дні у періоді(1070760,74 х 3%/365х66).) підлягають задоволенню стягнення 3 % річних за невиконання грошового зобов`язанням за рішенням суду від 21.10.2024 року у сумі - 25522,24 грн. 
Стосовно стягнення інфляційних витрат, то в цій частині вимог позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. За вказаний період індекс інфляції не перевищив поріг індексації 103 відсотки.
У відповідності до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. № 11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, а саме задоволенню лише в частині стягнення 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц за період з 22.05.2019 року по 06.03.2020 р., в іншій частині позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 4293,17 грн, позов задоволено на суму 25522,24 грн., тобто на 7,13 %, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути 306,1 грн. судового збору, тобто по 153 грн. 50 коп. з кожного. (4293,17 /7,13 %/2).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 12000,00 грн., на підтвердження понесення яких долучила до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 16 та додаткову угоду № 47 від 01.08.2025 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 25.08.2025 року, згідно якого вимоги укладеної угоди сторонами виконані в повному обсязі, позивач претензій не має.
Судом встановлено, що 26.05.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» та адвокатським бюро «Остащенко» укладено додаткову угоду № 22 до Договору № 16 про надання правової допомоги від 15.06.2020 року.
Згідно укладеної додаткової угоди № 47, яка підписана сторонами, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» погодили надання послуг, наданих адвокатським бюро «Остащенко», в т.ч. надання правової допомоги за годину роботи, вартість якої складає 1500,00 грн.; участь в одному судовому засіданні – 3000 грн., за результатами виконаних робіт, Сторони підписують Акт виконаних робіт.
Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача, його представником надано всі необхідні докази, а тому з відповідачів слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 855,6 грн., тобто по 427,80 грн. з кожного. (12000/100х7,13%/2).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» суму в розмірі 25522 грн. 24 коп. – 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.10.2014 року у справі № 677/495/14-ц.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ» судовий збір по 153 грн. 50 коп. з кожного та витрати за надання правової допомоги по 427 грн. 80 коп. з кожного.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи (сторони):
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач 1 – Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код ЄДРПОУ 34047020.
Відповідач 2 – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕФЕСТ», місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. БРАНОВИЦЬКОГО ІГОРЯ, будинок 3, код ЄДРПОУ 42350033.

Суддя:  В.О. Шовкун