УХВАЛА

28 травня 2026 року 
м. Київ

справа №160/10025/25
адміністративне провадження №К/990/13956/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/10025/25 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:
1. 07.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.10.2024 №912410196433, яким йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити йому як судді у відставці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01.01.2024, зазначеної в довідці-розрахунку від 07.10.2024 №Б-с-1343, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, та здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.
2. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 17.06.2025 позов задовольнив. 
3. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 25.02.2026 скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 та ухвалив нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив повністю.
4. 14.05.2026 Верховний Суд в цій справі ухвалив постанову, якою касаційну скаргу задовольнив, скасував постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 - залишив без змін. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 1937,92 грн в рівних частинах по 968,96 грн.
5. У касаційній скарзі представниця позивача адвокатка Дьоміна Анастасія Дмитрівна повідомила, що докази стосовно обсягу судових витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, будуть подані до суду касаційної інстанції відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не пізніше п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі.
6. 20.05.2026 до Верховного Суду надійшла заява представниці позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути на користь позивача з відповідачів по 14000 грн витрат з надання професійної правничої допомоги адвоката.
7. Заява про ухвалення додаткового рішення з додатками була доставлена до Електронних кабінетів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Кіровоградській області 19.05.2026 о 21:29 год. 
8. Відповідачі не подали до Верховного Суду заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення.
9. Надаючи оцінку заяві про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд зазначає таке.
10. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
11. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 КАС України).
12. Відповідно до частини першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
13. За статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
14. Порядок розподілу судових витрат встановлений статтею 139 КАС України.
15. Так, згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
16. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 139 КАС України).
17. Частиною сьомою статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
18. На підставі частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
19. Частинами першою та другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
20. Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
21. Відповідно до частин четвертої-сьомої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
22. До заяви представниця позивача додала копії: договору про надання адвокатських послуг від 02.04.2025 №02/04, який уклали ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання «Альфа»; додаткової угоди від 01.03.2026 №1 до договору про надання адвокатських послуг від 02.04.2025 №02/04; акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 28.03.2026 №1 до договору про надання адвокатських послуг від 02.04.2025 №02/04, загальна вартість якої становить 28000 грн; складеного 28.03.2026 опису робіт (надання послуг), виконаних на користь ОСОБА_1 в рамках виконання договору про надання адвокатських послуг від 02.04.2025 №02/04, загальною вартістю 28000 грн.
23. Таким чином, позивач дотримався вимог частини сьомою статті 139 КАС України та надав суду належні докази щодо розміру витрат на правничу допомогу, які він має сплатити адвокату у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції. 
24. Верховний Суд неодноразово зазначав, що критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
25. Отже, у розумінні наведених вище положень КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо вона вважає, що не було дотримано вимоги стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
26. Оскільки відповідачі не подали до Верховного Суду клопотання про зменшення розміру відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а позивач навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру його витрат на таку допомогу, а також їх пов`язаності із переглядом справи у суді касаційної інстанції, колегія суддів доходить висновку, що розмір судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції у сумі 28000 грн, є співмірними із часом, який адвокат витратив на виконання відповідних робіт, обсягом цих робіт, значенням справи для її учасників.
27. З огляду на викладене Верховний Суд уважає наявними підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розміні 28000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у рівних частинах по 14000 грн.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 252, 345, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20632802) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000 грн (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійки).
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21910427) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000 грн (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійки).
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	 	Н. В. Шевцова	
Судді: 	 	 	С. Г. Стеценко	
 	 	 	Л. В. Тацій