ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3031/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0363800705 від 11.12.2025 року.
Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки воно прийняте за результатами фактичної перевірки з питань дотримання чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів, яка проведена з порушенням вимог чинного законодавства. 
В наказі про проведення фактичної перевірки від 13.11.2025 податковий орган послався лише на норми законодавства, однак не зазначив інформацію, яка слугувала підставою для проведення перевірки, тобто, не вказав конкретної підстави для проведення перевірки, чим порушив право позивача на належний захист своїх інтересів. 
Так, податковий орган як на підставу проведення перевірки вказав підпункт 80.2.7 80.2.3, 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який визначає підставу перевірки отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Таким чином, зі змісту наказу на проведення перевірки неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.
Крім того, вважає, що перевірка даних за минулий період часу, відповідно до статті 102 ГІК України, тобто за період 1095 днів, носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.
Також, до акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Волинській області не долучило доказів здійснення контрольної розрахункової операції, а саме доказів складення акту про повернення товару позивачу (чи відповідної компенсації), за результатами контрольної розрахункової операції; акту отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача . Сторона позивача наголошує, що джерело, з якого було профінансовано здійснення вказаної контрольної розрахункової операції є власні грошові кошти інспекторів податкового органу, що в розумінні Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» є недопустимим.
Отже, суд не може брати до уваги докази, які одержані відповідачем під час перевірки позивача з порушенням порядку, встановленого законом
З врахуванням наведеного просила позов задовольнити.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 25.03.2026 позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просив відмовити повністю. 
В обґрунтування своєї позиції вказала, що ППР було винесено на підставі та в межах чинного законодавства, а тому позов не підлягає до задоволення.
Зокрема, вказала, що фактична перевірка проведена правомірно, наказ про проведення фактичної перевірки відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності, передбачених ПК України підстав для її проведення.
Щодо встановлених порушень вказує на те, що на момент початку перевірки 13.11.2025 перевіряючими вибірковим методом зафіксовані залишки товарно-матеріальних цінностей (алкогольних напоїв), які знаходились в реалізації в ресторані «ФЕТ КЕТ» за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 13, відомість про залишки ТМЦ підписана барменом (особою, яка провела розрахункову операцію) ОСОБА_2 . 
В ході фактичної перевірки, на письмовий запит від 13.11.2025 року, посадовим особам Головного управління ДПС у Волинській області суб`єктом господарювання надано документи, які підтверджують походження та відображення в обліку товарно матеріальних цінностей (підакцизних товарів), які в т.ч. знаходились в реалізації станом на 13.11.2025 (на початок перевірки), а саме: форма ведення обліку товарних запасів (копія додається до матеріалів перевірки) та прихідні документи (накладні, видаткові накладні) щодо обсягів надходження підакцизних товарів в періоді який підлягає перевірці. 
При перевірці повноти оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей, шляхом співставлення та детального аналізу надходження товарів, щодо кількості та асортименту придбаних ТМЦ (інформація про які міститься в наданих до перевірки видаткових накладних та формі ведення обліку товарних запасів), вибуття товарів, щодо кількості, асортименту, ціни реалізованих ТМЦ (згідно даних СОД РРО) та фактичних залишків товарів (згідно відомості про залишки ТМЦ станом на 13.11.2025), встановлено нестачу товару на загальну суму 9715,28 грн. Документи, що підтверджують вибуття товарів виявлених у нестачі (акти списання, повернення, переміщення товарів тощо) до перевірки не надано. 
Таким чином, товари виявлені в нестачі на загальну суму 9 715, 28 грн суб`єктом господарювання реалізовано без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та без надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій.
Щодо твердження позивача про те, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, повідомляємо, що у наказі про проведення фактичної перевірки позивача №3627-п від 13.11.2025 вказано перевірку провести протягом 10 діб починаючи з 13 листопада 2025 року за період діяльності платника податків (суб`єкта господарювання), з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, по дату завершення фактичної перевірки.
При цьому, Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).
Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 13 листопада 2025 року начальником ГУ ДПС у Волинській області Оксаною Левчук був виданий наказ «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 » на підставі пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п. 20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 п.80.2 ст.80, п.80.8 ст.80 ПК України, у зв`язку із наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а саме щодо здійснення ризикових видів діяльності у сфері реалізації підакцизних товарі; не видачі при реалізації алкогольних напоїв відповідних розрахункових документів – фіскальні чеки не містять цифрового значення штрихового коду акцизного податку (серія, номер); проведення розрахункових операцій (продаж окремих підакцизних товарів) через РРО/ПРРО без забезпечення належного відображення у фіскальних чеках відповідно до коду товарної підкатегорії згідно УКТЗЕД, використання праці найманих працівників без укладення трудових відносин - кількість офорлених працівників не відповідає специфіці та режиму роботи господарської одиниці, з метою контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензії, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства про працю щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками
На підставі зазначеного наказу видано направлення на перевірку від 13.11.2025 року.
Службовими особами ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу про проведення фактичної перевірки від 13.11.2025 №3672-п та направлень на перевірку №5785/03-20-07-05 від 13.11.2025, №5781/03-20-07-05 від 13.11.2025, №5783/03-20-07 05 від 13.11.2025, було проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , що здійснює господарську діяльність у ресторані «ФЕТ КЕТ» за адресою м. Луцьк, вул. Кравчука, 13.
За результатами фактичної перевірки було складено акт №33308/Ж5/03-20-07 05/3801009712 від 21.11.2025 згідно яким встановлено порушення п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 24 КЗпП України. 
На підставі акту фактичної перевірки №33308/Ж5/03-20-07-05/3801009712 від 21.11.2025 ГУ ДПС у Волинській області було прийнято податкове повідомлення рішення №0363800705 від 11.12.2025 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 32 248, 92 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення було надіслано позивачу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та вручено особисто фізичній особі-підприємцю 26.12.2025, що стверджується поштовим відправленням №R068035634723.
Позивач, не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду за захистом свої прав з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Як свідчать матеріали справи наказом ГУ ДПС у Волинській області від 13.11.2025 №3627-п «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 » фактичну перевірку за місцем здійснення господарської діяльності позивачем у ресторані «ФЕТ КЕТ» за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 13, було призначено на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Відповідно до п.80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;
80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації. 
За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктами 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
У постанові 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок, щодо застосування вказаної норми ПК України.
Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації “яка свідчить про можливі порушення” дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Застосування таких висновків Великої Палати Верховного Суду знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 29.11.2021 у справі №280/1367/20; від 01.12.2021 у справі №400/1646/20; від 06.07.2022 у справі №815/5551/14, від 24.04.2023 у справі №560/2210/19, від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі №140/1846/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22374/21, від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі №600/1402/22-а, тощо.
Якщо систематизувати цю судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його “істотності” чи “не істотності”. Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними, за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.
З огляду на викладене, Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання “наявності підстав для проведення перевірки” від питання “достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі” та/або “недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки”. Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Отже, у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Відтак, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Вирішуючи питання дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав для її проведення, суд у даному випадку виходить з того, що в наказі від 13.11.2025 №3627-п про проведення фактичної перевірки контролюючий орган навів наступне формулювання: зокрема, відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2. статті 80 ПК України та у зв`язку із наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи (податкових ризиків), а саме, щодо здійснення ризикових видів діяльності у сфері реалізації підакцизних товарів; не видачі при реалізації алкогольних напоїв відповідних розрахункових документів - фіскальні чеки не містять цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія, номер); проведення розрахункових операцій (продаж окремих підакцизних товарів) через РРО/ПРРО без забезпечення належного відображення у фіскальних чеках відповідного коду товарної підкатегорії згідно з УКТ3ЕД, використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин - кількість оформлених найманнях працівників не відповідає специфіці та режиму роботи господарської одиниці, з метою контролю за дотриманням платками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операції, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Водночас, суд враховує, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято наказ від 13.11.2025 №3627-п, стала доповідна записка начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Волинській області від 10.11.2025 №462/03-20-07-05.
Зокрема, зі змісту вказаної доповідної записки вбачається, що на розгляді у відділі фактичних перевірок знаходиться звернення 28.10.2025 б.н. яке було отримане через Контакт-
центр ДПС України (вх. ДПС №К/3237/33Т3 від 28.10.2025) та скероване листом ДПС від 31.10.2025 №7812/К/99-00-07-03-03-09, (вх. ГУ ДПС в області №K/103/8 від
31.10.2025) щодо можливих фактів неоформлення трудових відносин із найманими працівниками у готельному комплексі «Patio Di Fiori» за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 13.
Проведеним аналізом встановлено, що у зазначеній господарській одиниці здійснюють діяльність 2 суб?єкти господарювання (Додаток 1), по яких, окрім зазначеному у зверненні можливому порушенні, встановлено ще ряд податкових ризиків.
Згідно додатку №1 до доповідної записки в переліку ГО для проведення фактичних перевірок є ОСОБА_1 , ресторан “ФЕТ КЕТ”, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 13.
Судом не встановлено, що вказана доповідна записка управління податкового аудиту мала істотні недоліки, не відображала в собі достатньої інформації, що була в наявності/отримана відповідачем в установленому законодавством порядку від державного органу, що може свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та не могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення фактичної перевірки відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7, пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Отже, суд вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 27.03.2025 у справі №280/6830/23 від 27.03.2025 у справі №560/15692/23 від 06.02.2025 у справі №120/11036/23.
Також, відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому, Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).
Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі №826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року).
Доводи позивача, що в межах цієї справи мало місце вихід відповідачем за межі предмету фактичної перевірки є безпідставними.
Також, суд звертає увагу на те, що використання власних грошових коштів працівників ГУ для проведення контрольно розрахункової операції не впливає на висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства. 
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного суду від. 11.05.2022 у справі №400/1510/19, від 05.07.2022 у справі №522/3740/20, від 27.09.2022 у справі №320/1510/20, від 03.10.2022 у справі №400/1510/19, від 01.11.2022 у справі №640/6452/19, та від 18.01.2023 у справі №500/26/22.
Отже, доводи позивача щодо неправомірності проведення ГУ ДПС у Волинській області фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Стосовно порушення позивачем вимог п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.95 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР.
Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. 
Пункт 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/ або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). 
З наведеного слідує, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону, зокрема, фінансова санкція за вказане порушення передбачена статтею 17 Закону №265/95-ВР.
Пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: - у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР установлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. 
Висновки контролюючого органу щодо встановленого порушення базуються на співставленні інформації з системи обліку даних РРО та інформації з наданих до перевірки виписках з банку. 
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Пунктами 62.1- 62.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо. 
Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (п. 71.1 ст. 71 ПК України). 
Відповідно до пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: 72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків; 72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». 
Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року №477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі – Порядок). 
Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України. 
СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних. СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача). 
Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків. 
Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції
З матеріалів справи вбачається, що з метою перевірки питань дотримання суб`єктом господарювання ОСОБА_1 порядку здійснення розрахунків, перед початком фактичної перевірки проведено розрахункові операції у безготівковій формі із використанням платіжного банківського терміналу S1VF0AUF, описані в п.2.2.12 акта перевірки, на суму 60,00 грн. та 65,00 грн., які барменом офіціантом ОСОБА_2 проведені без застосування зареєстрованого фіскальним сервером контролюючого органу програмного реєстратора розрахункових операцій, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та без надання особі, яка отримує товар в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій. 
13.11.2025 станом на 15:54 год. на місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти отримані від реалізації товарів в сумі 330,00 грн. За підсумками розрахунків проведених по ПРРО з початку робочого дня на відповідну годину 13.11.2025 розрахункові операції в готівковій формі не проводились. 
Перевіркою встановлено, що готівкові кошти виявлені у надлишку на місці проведення розрахунків в сумі 330,00 грн при проведенні розрахункових операцій у встановленому законодавством порядку не проведено через зареєстрований програмний реєстратор розрахункових операцій відповідні розрахункові документи, що підтверджують виконання розрахункових операцій (у паперовій та/або електронній формі) не створено та покупцям в обов`язковому порядку не надано. 
Під час перевірки використана наявна в ГУ ДПС у Волинській області податкова інформація Системи обліку даних РРО ДПС України (СОД РРО), стосовно даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій. 
Аналізом електронних копій розрахункових документів створених програмним реєстратором розрахункових операцій з фіскальним номером 4001201505 (інформації про які міститься в СОД РРО) та переданих до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інформація про які міститься в базах даних ДПС України СОД РРО встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку без надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту із зазначенням обов`язкового реквізиту – цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 7632,00 грн . Реєстр розрахункових операцій проведених з порушенням наведено в додатку №1 до акта перевірки. 
На письмовий запит про надання документів, що становлять предмет перевірки, від 13.11.2025, суб`єктом господарювання надано банківські виписки щодо руху коштів по поточному рахунку ФОП ОСОБА_1 відкритому в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які містять інформацію щодо надходження коштів по «Еквайрингу». Розрахунки за допомогою ЕПЗ в т. ч. через платіжний банківський термінал S1VF0AUF за допомогою платіжних банківських карток), в розрізі дат та часу. 
В ході співставлення розрахункових операцій проведених у безготівковій формі (із застосуванням електронного платіжного засобу, в т.ч. банківського платіжного терміналу S1VF0AUF), інформація про які міститься в банківських виписках (в розрізі дати та часу кожної операції) з розрахунковими операціями проведеними через ПРРО (дані СОД РРО) в періоді, який підлягає перевірці, встановлено:
суб`єктом господарювання при проведенні розрахункових операцій у безготівковій формі із використанням електронних платіжних засобів (платіжного банківського терміналу, банківських карток) дані операції не проведені через зареєстрований ПРРО, відповідні розрахункові документи, що підтверджують виконання розрахункових операцій не створені та в обов`язковому порядку покупцям не надано. Загальна сума проведених операцій без застосування ПРРО у встановлено законом порядку становить 2692,0 грн. Реєстр даних розрахункових операцій проведених у безготівковій формі із застосуванням ЕПЗ в розрізі дати та часу наведений в Додатку 2 до матеріалів перевірки;
суб`єктом господарювання, при проведенні розрахункових операцій не забезпечено видачу покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту, а саме: перевіркою встановлено проведення ряду розрахункових операцій із зазначенням у фіскальних чеках ПРРО форми оплати «Банківська картка», проте згідно наданих для перевірки банківських виписок через платіжний банківський термінал S1VF0AUF відповідні операції у безготівковій формі не проводились. Таким чином, при проведенні розрахункових операцій в готівковій формі покупцям не було надано розрахункові документи встановленої форми та змісту із зазначенням форми оплати, що відповідає фактичній формі проведених розрахунків «готівка». Загальна сума проведених операцій з порушенням становить 1145,0 грн. Реєстр розрахункових операцій проведених з порушенням наведено в Додатку 3 до акту перевірки.
Станом на момент початку перевірки 13.11.2025 перевіряючими вибірковим методом зафіксовані залишки товарно-матеріальних цінностей (алкогольних напоїв), які знаходились в реалізації в ресторані «ФЕТ КЕТ» за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 13, відомість про залишки ТМЦ підписана барменом (особою, яка провела розрахункову операцію) ОСОБА_2 .
В ході фактичної перевірки, на письмовий запит від 13.11.2025 року, посадовим особам Головного управління ДПС у Волинській області суб`єктом господарювання надано документи, які підтверджують походження та відображення в обліку товарно матеріальних цінностей (підакцизних товарів), які в т.ч. знаходились в реалізації станом на 13.11.2025 (на початок перевірки), а саме: форма ведення обліку товарних запасів (копія додається до матеріалів перевірки) та прихідні документи (накладні, видаткові накладні) щодо обсягів надходження підакцизних товарів в періоді який підлягає перевірці. 
При перевірці повноти оприбуткування та реалізації товарно-матеріальних цінностей, шляхом співставлення та детального аналізу надходження товарів, щодо кількості та асортименту придбаних ТМЦ (інформація про які міститься в наданих до перевірки видаткових накладних та формі ведення обліку товарних запасів), вибуття товарів, щодо кількості, асортименту, ціни реалізованих ТМЦ (згідно даних СОД РРО) та фактичних залишків товарів (згідно відомості про залишки ТМЦ станом на 13.11.2025), встановлено нестачу товару на загальну суму 9715,28 грн. Документи, що підтверджують вибуття товарів виявлених у нестачі (акти списання, повернення, переміщення товарів тощо) до перевірки не надано. Таким чином товари виявлені в нестачі на загальну суму 9715,28 грн суб`єктом господарювання реалізовано без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та без надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій.
Відтак, суд вважає, що в ході перевірки відповідачем правомірно встановлено порушення позивачем вимог п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.95 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Згідно з розрахунком застосованих штрафних (фінансових) санкцій сума штрафних (фінансових) санкцій становить 32 248, 92 грн, та судом не встановлено порушень з боку податкового органу щодо розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.
Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У сукупності вищенаведеного, суд наголошує, що в даному випадку порушення п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.95 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» знайшло своє підтвердження в ході розгляду даної справи.
Отже, податкове повідомлення-рішення №0363800705 від 11.12.2025 прийнято контролюючим органом відповідно до норм чинного законодавства.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, м. Луцьк, Київський Майдан, 4, код ЄДРПОУ 44106679).

Суддя Ю.Ю. Сорока