Єдиний унікальний номер 341/773/26 
Номер провадження 2/341/745/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:
секретаря судового засідання Матейко О. С.,
відповідача ОСОБА_1 (ВКЗ),
представниці відповідача ОСОБА_2 (ВКЗ), 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
УСТАНОВИВ
01.05.2026 представниця Дерев`янко В. М. в інтересах позивача ТзОВ «Таліон плюс» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 26.06.2025 № 247461097 у розмірі 55625,80 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,0 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 26.06.2025 № 247461097, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 55625,8 грн, з яких: 18000,0 грн – заборгованість за кредитом, 36545,80 грн – заборгованість за процентами, 1080,0 грн – заборгованість за комісією.
Ухвалою суду від 05.05.2026 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 29.05.2026.
21.05.2026 представниця відповідача надіслала до суду відзив, у якому, зокрема, зазначила, що на підставі аналізу позовної заяви та доданих до неї матеріалів відповідач не погоджується з розміром заборгованості, яка заявлена позивачем. Самого факту отримання коштів від позивача відповідач не може підтвердити. Також, відсутнє підтвердження перерахування позивачем коштів відповідачу. Розрахунок позивача не містить чіткої формули нарахувань, не розкриває періодів і правових підстав кожного платежу, не дозволяє суду перевірити правильність нарахувань і має ознаки автоматизованого алгоритмічного формування. Зазначила, що відповідач не погоджується з розміром комісії та нарахованих процентів, які є необґрунтованими та явно завищеними. Відповідач не є заможною людиною, не володіє великими статками. Є особою з інвалідністю 3-ї групи (трудове каліцтво). Відповідач має доньку ОСОБА_3 , яка є дитиною-інвалідом до 18 років. ОСОБА_1 є єдиним годувальником в сім`ї, утримує двох дітей та дружину. Одна дитина має діагноз дитячий церебральний параліч, епілепсію та потребує постійного лікування та придбання коштовних медикаментів. Сам відповідач, також, періодично проходить лікування, потребує постійного прийому призначених медикаментів та проходження відповідних лікувальних процедур. Просить відмовити у задоволенні позову. 
25.05.2026 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що під час укладання договору сторони дійшли згоди щодо суми, строків та умов кредитування, сплати процентів протягом всього строку дії кредитного договору. Просив відзив на позовну заяву залишити без задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Судове засідання, яке призначено на 29.05.2026, відкладено за клопотанням представниці відповідача на 17.06.2026.
У судове засідання 17.06.2026 з`явився відповідач та його представниця.
Представник позивача не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи відповідно до норм ст. 128 ЦПК України. У позові просить справу розглядати без участі відповідного представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
З огляду на приписи ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд прийняв рішення про розгляд справи без участі сторони позивача.
У судовому засіданні відповідач визнав укладення Договору та отримання кредиту у розмірі 6000,0 грн та 12000,0 грн. Заборгованість за процентами та комісією не визнав, оскільки він юридично не обізнаний та, укладаючи договір, не розумів його умови. Зазначив, що кошти брав у кредит, оскільки у нього складне матеріальне становище та кошти потрібні були на лікування доньки, яка є дитиною з інвалідністю. Він, також, є особою з інвалідністю 3-ї групи. На запитання суду повідомив, що останнім часом кредитних договорів, окрім як в межах цієї справи, не укладав.
Представниця відповідача у судовому засіданні зазначила, що розрахунок заборгованості є нечітким, а розмір процентів – необґрунтованим та несправедливим. Розмір нарахованих процентів порушують принципи розумності та справедливості, як і відповідні умови Договору. Також, заперечила щодо стягнення заборгованості зі сплати комісії, оскільки така нарахована несправедливо. Просила відмовити у стягненні заборгованості щодо комісії та нарахованих процентів. Також, заперечила щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,0 грн, оскільки такі витрати є непосильними для відповідача. Просила звільнити відповідача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
У позовній заяві заявлено клопотання про витребування доказів у АТ «ПриватБанк» для підтвердження виконання ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язань за кредитним договором в частині надання коштів відповідачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
З огляду на принцип змагальності, ураховуючи визнання відповідачем факту отримання кредиту у розмірі 18000,0 грн у межах спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність необхідності для задоволення клопотання позивача та витребування відповідних доказів.
Суд, заслухавши відповідача і його представника, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
26.06.2025 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 247461097 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 17-28).
Згідно з п. 2.2 Договору загальний розмір наданого кредиту становить 6000,0 грн та додаткові суми грошових коштів, що можуть бути надані шляхом переказу додаткових траншів позичальнику у межах встановленого кредитного ліміту – 29900,0 грн.
Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру наданого кредиту 26.06.2025 (п. 2.3 Договору). 
Згідно з п. 3.1 Договору на момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 11 днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою:
Z = 30 – (Х – ?), де:
Z – кількість днів, на які продовжується Дисконтний період;
Х – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням усіх попередніх продовжень Дисконтного періоду;
? – дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). 
При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо ? > Х, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період дорівнює 30 днів.
Згідно з п. 8.3 Договору базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних.
Відповідно до п. 8.7.1 Договору за період з 26.06.2025 до 07.07.2025 кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 89,80 % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватись за Дисконтною процентною ставкою 0,10 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 36,50 відсотків річних.
Комісія за надання кредиту або комісія – грошові кошти, які позичальник на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, зобов`язаний сплатити кредитодавцю у якості однієї із форм оплати за надані кредитодавцем послуги за Договором (п. 1.1.16 Договору).
Згідно з п. 8.5 Договору розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим Договором становить 360,0 грн.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (п. 11.1. Договору). 
Відповідно до п. 14.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений повністю та розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Згідно з п. 14.2 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
01.07.2025 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору від 26.06.2025 № 247461097 (далі – Додаткова угода) (а. с. 28-30).
Відповідно до п. 1.1 Додаткової угоди сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 12000,0 грн.
Після надання траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 18000,0 грн (п. 1.2 Додаткової угоди).
З моменту отримання траншу, вказаного в п. 1.1 Додаткової угоди, базова процентна ставка за Договором буде складати 0,98 % в день від суми залишку (п. 1.4 Додаткової угоди).
Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1 Додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 720,0 грн (п. 1.6 Додаткової угоди).
Додаткова угода підписана від імені ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 6020.
09.09.2025 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/52.
Виконання умов Договору факторингу підтверджено копіями реєстру прав вимоги від 09.09.2025, платіжних інструкції, що підтверджують оплату за Договором факторингу.
На підставі Договору факторингу право вимоги за кредитним Договором до відповідача від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТзОВ «Таліон плюс».
ОСОБА_1 подав до ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронну заявку на отримання грошових коштів у кредит, де відобразив свої особисті дані, зокрема, номер картки для отримання коштів 5168745616821515 (а. с. 14). 
Відповідно до копії довідки, виданої ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на виконання кредитного договору від 26.06.2025 № 247461097 кредитодавцем ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: особа отримувача: ОСОБА_1 , 26.06.2025 на картку № НОМЕР_1 у розмірі 6000,0 грн. 
Згідно з копією довідки, виданої ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на виконання кредитного договору від 26.06.2025 № 247461097 кредитодавцем ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: особа отримувача: ОСОБА_1 , 01.07.2025 на картку № НОМЕР_1 у розмірі 12000,0 грн.
До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором від 26.06.2025 № 247461097 (а. с. 11).
Згідно з вказаним розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 09.09.2025 за Кредитним договором сформовано у розмірі 39400,60 грн, з яких: 18000,0 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11320,60 грн – заборгованість за процентами, 1080,0 грн – заборгованість за комісією, 9000,0 грн – неустойка. При цьому враховано сплату відповідачем процентів у розмірі 107,0 грн.
З указаного розрахунку суд установив, що проценти нараховувались за погодженою сторонами Договору ставкою у розмірі 0,1 % (Дисконтний період) та 0,98 % на день та у межах строку кредитування.
Згідно з наданим розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Таліон плюс» за кредитним договором від 26.06.2025 № 247461097 суд установив, що ТзОВ «Таліон плюс» після придбання прав вимоги до відповідача продовжив нараховувати проценти за користування кредитом за ставкою 0,98 % на день, тобто у сумі по 176,0 грн щоденно з 09.09.2025 до 30.01.2026. Надалі проценти не нараховувались (а. с. 12-13).
Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_4 є законним представником (опікуном) дитини-інваліда ОСОБА_3 (а. с. 45).
Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про укладання між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем правочину. Без отримання на мобільний номер телефону відповідача коду, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення передбачених Договором і законодавством дій з боку ОСОБА_1 . Договір та Додаткова угода не були б укладеними.
Отже, на підставі положень статей 6, 205, 207, 509, 526, 626, 628, 639, 1055 ЦК України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», частини першої статті 82 ЦПК України в частині визнання відповідачем факту укладення Договору, Додаткової угоди та отримання 18000,0 грн в кредит, суд дійшов висновку про укладення між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Кредитного договору і відповідної Додаткової угоди до нього, а також про отримання відповідачем кредитних коштів (тіла кредиту) на загальну суму 18000,0 грн.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 514 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за Договором від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс»» на підставі Договору факторингу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Так, у Договорі містяться конкретні умови використання коштів, зокрема відсоткові ставки за користування кредитом, розмір комісії за видачу кредиту, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного Договору, отримання коштів і часткового погашення заборгованості за процентами.
Отже, суд установив, що відповідач був ознайомлений з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодився.
Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Договору від 26.06.2025 № 247461097, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 55625,80 грн. Така заборгованість складається з: 18000,0 грн – заборгованість за тілом кредиту, 36545,80 грн – заборгованість за процентами, 1080,0 грн – заборгованість за комісією.
Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема копією Договору, копією Додаткової угоди, розрахунками заборгованості, довідками щодо підтвердження зарахування коштів, копією Договору факторингу тощо.
При цьому суд зазначає, що у цій справі позивач просить стягнути 36545,80 грн саме як нараховані відповідно до умов Договору проценти за користування кредитом, а не як штрафні санкції. Також, заявлені до стягнення в цій частині кошти не є компенсацією за невиконання боржником своїх зобов`язань за Договором, не є процентами у розумінні ч. 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, які суд може зменшити. Іншими словами, заявлені до стягнення 36545,80 грн не є нарахованими відповідачу відсотками як відповідальність за час прострочення грошового зобов`язання, які суд може зменшити, у тому числі відповідно до практики Верховного Суду, на яку містяться покликання у відзиві.
Підсумовуючи, суд вважає необґрунтованими доводи сторони відповідача щодо несправедливих умов Договору і нарахованих процентів за користування кредитом, комісії за видачу кредиту, зокрема з покликанням на необізнаність і неусвідомленість відповідних умов.
Так, розмір відсоткових ставок саме за користування кредитом та конкретна сума комісії за видачу кредиту зафіксовані в окремому розділі 8 Договору «Вартість послуг кредитодавця. Ціна Договору».
Своєю чергою наслідки невиконання позичальником умов Договору (штрафи, проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) передбачено у розділі 12 Договору «Відповідальність сторін». Тоді як штрафні санкції чи нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти, про несправедливість яких може говорити сторона відповідача, не є предметом стягнення у цій справі.
Простими словами, заявлені до стягнення проценти і комісія за видачу кредиту у цій справі є вартістю (ціною) послуги з надання кредиту, яку сторони погодили у відповідних умовах Договору. Відповідні умови не суперечать чинному законодавству України, зокрема в частині установленої денної процентної ставки за користування кредитом.
Водночас суд зазначає, що відповідач неодноразово укладав договори з фінансовими установами, зокрема 28.04.2025 з ТзОВ «Споживчий центр», номер справи 341/2131/25 та 30.12.2021 з ТОВ «Бізнес Позика», номер справи 341/1459/25. Відповідні справи були предметом розгляду в Галицькому районному суді, що дозволяє суду дійти висновку про відповідний досвід відповідача у кредитних відносинах з кредитодавцями.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,0 грн, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 02.12.2024 № 5, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером на надання правничої допомоги, Додатковою угодою 14.04.2026, актом приймання-передачі наданих послуг 14.04.2026, платіжною інструкцією.
Відповідно до частин 4, 5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Оцінюючи обгрунтованість заяви позивача в контексті положень частини 4 статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 5000,0 грн є необгрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи складність справи, об`єктивно наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,0 грн.
Також, суд ураховує доводи сторони відповідача про стан здоров`я самого відповідача та його дитини.
Щодо стягнення судового збору.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_2 саме ОСОБА_4 є законним представником (опікуном) дитини-інваліда ОСОБА_3 (а. с. 45).
Своєю чергою відповідач ОСОБА_1 діє у цій справі не як законний представник дитини-інваліда ОСОБА_3 , тобто в інтересах дитини. Таким чином, відсутні підстави для звільнення відповідача від судового збору.
Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більше як п`ять днів.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 128, 141, 178, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» заборгованість за Договором від 26.06.2025 № 247461097 у розмірі 55625,80 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 18000,0 грн, заборгованість за процентами –36545,80 грн, заборгованість за комісією – 1080,0 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,0 грн.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 22 червня 2026 року.
Учасники:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», місцезнаходження: вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, Чернігівська область, ЄДРПОУ 39700642;
відповідач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ