25.05.2026 Справа № 331/150/25
Провадження № 2-а/331/4/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року       місто Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді     Яцун О.О.,
за участю секретаря судового засідання  Красан І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 , в особі представника Кравченка Сергія Івановича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника Кравченка С.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1211213 від 02 січня 2025 року (а.с.7), звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 6515 від 23.12.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 грн., а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушеннята стягнути витрати, понесені позивачем при зверненні до суду по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.
В обґрунтування поданого адміністративного позову зазначено, що 23 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 , начальником відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. На підставі даного протоколу, 23 грудня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_3 винесена постанова № 6515 за справою про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та до неї застосовано штраф у розмірі 34 000,00 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою, складеною з порушенням встановленої процедури та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, оскільки в її діяннях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, що передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зокрема, позивач вважає, що вона виконала всі можливі дії на виконання розпорядження по оповіщенню працівників, а застосований до неї штраф є надмірним та таким, що позбавляє її засобів для існування. Окрім того, в оскаржуваній постанові № 6515 від 23.12.2024 року дії позивача кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, при цьому, у протоколі № 6515 від 23.12.2024 року кваліфікація дій позивача здійснюється за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Причини перекваліфікації дій позивача у оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено. Виходячи з вищенаведеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 6515 від 23.12.2024 року за справою про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с.33).
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 року, назву Жовтневого районного суду міста Запоріжжя змінено на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя.
30 квітня 2025 року внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадянських формувань щодо перейменування Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя.
Позивач ОСОБА_1 і представник позивача - адвокат Кравченко С.І. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому, позивач ОСОБА_1 надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.86).
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки представник відповідача суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог на адресу суду також не надходило.
У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглянув справу у письмовому провадженні.
Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Так, згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За правилами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення, а також технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до статей 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Судом встановлено, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 було винесено розпорядження № ВО/14457/6 про оповіщення трьох працівників ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод» про виклик їх на 08 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).
23 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 6515, в якому зазначено, що 19.11.2024 року рекомендованим листом засобами АТ «Укрпошти» було направлено розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № ВО/14457/6 від 19.11.2024 року на адресу ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод», де відповідно до наказу директора ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод» № 1К від 05.01.2023 року, обов`язки з ведення військового обліку на товаристві покладені на ОСОБА_1 , яка 06.12.2024 року отримала вищевказане розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на виклик трьох військовозобов`язаних до 08 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але станом на 23 грудня 2024 року наказ на оповіщення військовозобов`язаних на адресу ТЦК та СП не надсилався, оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають у відпустці рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 не проведено, військовозобов`язані до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибули, чим порушила вимоги п. 47 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1487 від 30.12.2022 року, а саме: не розроблений наказ про оповіщення військовозобов`язаних, та не доведений до таких осіб під особистий підпис, копія наказу про оповіщення на адресу ТЦК та СП не направлена, повістки на прибуття до територіального центру військовозобов`язаним не вручені (поштою не направлені), чим порушила вимоги чинного законодавства України, а саме: абз. 5, 6 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - незабезпечення ведення військового обліку військовозобов`язаних на підприємстві та своєчасного прибуття до відповідного ТЦК та СП військовозобов`язаних, які працюють у ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод». У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с.12).
23 грудня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 6515, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 грн. (а.с.13).
Відповідно до положень глави19 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.
Згідно статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.
Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.
Відносно позивача ОСОБА_1  було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до змісту постанови за справою про адміністративне правопорушення, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що відповідає диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Разом з тим, постановою № 6515 від 23.12.2024 року, яка винесена на підставі вказаного протоколу, ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП.
У той же час, постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № 6515 від 23.12.2024 року не містить обґрунтування такої перекваліфікації дій ОСОБА_1 . 
Крім того, під час розгляду даної справи представником відповідача не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1  протягом року вчинила порушення, передбачене частиною першою статті 210-1 КУпАП, за яке останню вже було піддано адміністративному стягненню.
Отже, зазначені вище обставини свідчать про те, що під час винесення посадовою особою постанови № 6515 від 23.12.2024 року не було з`ясовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення, наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 , тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не надано оцінку запереченням позивача, наданим ним при складанні протоколу.
Щодо правомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Так, згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона не забезпечила ведення військового обліку військовозобов`язаних на підприємстві та своєчасного прибуття до відповідного ТЦК та СП військовозобов`язаних, які працюють у ПрАТ  «Запорізький асфальтобетонний завод». 
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у вигляді накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом частини 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підприємства, установи і організації зобов`язані: сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідним підрозділам розвідувальних органів України у їхній роботі в мирний час та в особливий період; забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
Пунктом 47 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1487 від 30.12.2022 року передбачено, що у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 13) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;
вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю);
письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює начальником відділу кадрів на підприємстві ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод». Відповідно до наказу по підприємству на неї покладено обов`язок по веденню військового обліку. 
06 грудня 2024 року (у п`ятницю) Приватне акціонерне товариство «Запорізький асфальтобетонний завод» отримало від ІНФОРМАЦІЯ_1 Розпорядження № ВО/14457/6 від 19.11.2024 року про оповіщення трьох працівників підприємства про виклик їх на 08 грудня 2024 року (неділя) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданими позивачем оригіналом конверта поштового відправлення 6900600054891 з відміткою про відправлення 04.12.2024 року (а.с.69); актом з приводу отримання поштового відправлення ШК 690060005489 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (з.б.а.с.70); Витягом з Журналу вхідної кореспонденції ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод» (а.с.71-72). 
На виконання отриманого Розпорядження, директором підприємства було видано 06.12.2024 року Наказ № 2024/12/06 яким зобов`язано начальника відділу кадрів, відповідальну за ведення військового обліку,  ОСОБА_1 оповістити працівників, зазначених у Розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_2 «ВО/14457/6 від 19.11.24 року, до 06.12.2026 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).
Позивачем у позові зазначено, що, з урахуванням стислих термінів, а саме один робочий день з дати отримання, (Розпорядження отримано 06.12.2024 року про виклик на 08.12.2024 року), для своєчасного та належного повідомлення працівників було здійснено вихід за їх адресою проживання, що підтверджується Актами виходу по місцю проживання працівників від 06.12.2024 року (а.с.17-18). Також, на адреси працівників підприємства були направлені поштовим зв`язком повідомлення про виклик на 08.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з копіями Наказу про оповіщення на наступний день (з.б.а.с.15, а.с.16). 
Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, суд вважає недоведеним відповідачем як суб`єктом владних повноважень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У відповідності до п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що суду не надано будь-яких об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим факт вчинення позивачем вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 як відповідача у даній справі, на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею при зверненні до суду витрати по сплаті судового збору у сумі 605 грн. 50 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 255, 262, 286, 293, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 , в особі представника Кравченка Сергія Івановича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , № 6515 від 23 грудня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити на підставі п.1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 246 КАС України:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;
представник позивача: адвокат Кравченко Сергій Іванович, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Гончарова, будинок № 20;
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України  НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 25 травня 2026 року.

Суддя         О.О. Яцун