Справа № 314/1132/26
Провадження № 2-о/314/71/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2026  м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Швець О.В.,
за участі секретаря Павлівської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Запорізький професійний коледж моди і стилю», про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючого документу),-
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла вищезазначена заява, в якій представник заявника просить встановити юридичний факт, а саме, що атестат № НОМЕР_1 виданий 22.07.1987р. середнім професійно-технічним училищем № 36 м. Запоріжжя на ім`я ОСОБА_2 під реєстраційним номером № 679, належить ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги та необхідність встановлення даного юридичного факту, представник заявника вказує, що ОСОБА_4 у липні 1987р. закінчила середнє професійно-технічне училище № 36 м. Запоріжжя та отримала атестат № НОМЕР_1, який виданий 22.07.1987р. на підтвердження отримання кваліфікації швачки-мотористки легкого жіночого одягу 2 розряду, що підтверджується копією атестату № НОМЕР_1 . 11.11.1989р. ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 . Таким чином, заявниці належить атестат № НОМЕР_1, в якому її по - батькові записано із помилкою як ОСОБА_8 тоді як у паспорті вірно зазначено ОСОБА_9 . Оригінал атестату № НОМЕР_1 знаходиться у заявниці. Адвокатом подано адвокатський запит до ЗАКЛАДУ ПРОФЕСІЙНОЇ (ПРОФЕСІЙНО-ТЕХНІЧНОЇ) ОСВІТИ "ЗАПОРІЗЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ КОЛЕДЖ МОДИ І СТИЛЮ", який є правонаступником середнього професійно-технічне училища № 36 м. Запоріжжя. Однак згідно відповіді, отриманої від ЗАКЛАДУ ПРОФЕСІЙНОЇ (ПРОФЕСІЙНОТЕХНІЧНОЇ) ОСВІТИ "ЗАПОРІЗЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ КОЛЕДЖ МОДИ І СТИЛЮ від 19.02.26р. № 06-05/42, на даний час відсутня інформація щодо навчання ОСОБА_2 у середньому професійно-технічному училищі № 36 м. Запоріжжя, та у Журналі обліку дипломів під реєстраційним номером № 679, який зазначений у атестаті (друга сторінка знизу), зазначено прізвище іншої особи. Таким чином, архівну довідку про навчання заявниці у навчальному закладі, яким виданий атестат, отримати немає можливості у зв`язку із відмовою правонаступника. Однак з наданої закладом фотокопії сторінки Журналу обліку дипломів під реєстраційним номером № 679 помітно виправлення щодо ПІБ особи, яка отримала атестат під вказанипм реєстраційним номером (тобто прізвище іншої особи написано поверх попереднього запису), що свідчить про недостовірність зазначеного запису. Додає, що встановлення даного факту необхідно заявниці для належного підтвердження здобутої освіти та кваліфікації, а також для подальшого використання документа при реалізації трудових, соціальних та пенсійних прав, зокрема під час підтвердження страхового стажу та оформлення пенсії у майбутньому.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року за вказаною заявою відкрито окреме провадження у цивільній справі.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 , та її представник адвокат Нємна Т.І. не з`явились. Представник заявника, адвокат Нємна Т.І., надала суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримала та просила задовольнити.
Представник заінтересованої особа - заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Запорізький професійний коледж моди і стилю», у судове засідання не з`явився, надав заяву за підписом директора Кривоніс С. про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти встановлення факту, що має юридичне значення, - з підстав, наведених у заяві ОСОБА_1 . 
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 у липні 1987р. закінчила середнє професійно-технічне училище №36 м.Запоріжжя та отримала атестат НОМЕР_1, який виданий 22.07.1987р. на підтвердження отримання кваліфікації швачки-мотористки легкого жіночого одягу 2 розряду, що підтверджується атестатом № НОМЕР_1 . При цьому, як вбачається по-батькові заявниці зазначено « ОСОБА_8 » тоді як у паспорті вірно зазначено « ОСОБА_9 ».
Так, згідно з паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Кірове Оріхівського району Запорізької області. При цьому вбачається, що по-батькові заявниці вказано як « ОСОБА_9 » українською мовою та « ОСОБА_11 » російською відповідно.
Зміна прізвища заявниці з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_7 » підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 , про що 11.10.1989 року складено відповідний актовий запис №3119 прізвище дружини після одруження « ОСОБА_7 ». Із вказаного свідоцтва також вбачається, що по батькові заявниці вказано саме « ОСОБА_9 ».
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У пункті 12 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, яка є предметом розгляду, заявник звертаючись до суду із даною заявою просить встановити юридичний факт, а саме, що атестат № НОМЕР_1 виданий 22.07.1987 року середнім професійно-технічним училищем №36 м. Запоріжжя на ім`я ОСОБА_2 під реєстраційним номером №679, належить ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , обґрунтовуючи свої вимоги наявністю розбіжностей у написанні її по-батькові у атестаті та документах, виданих їй у різні періоди життя, що має виключно технічний та орфографічний характер, та неможливістю його встановлення в позасудовому порядку.
У зв`язку з зазначеним, заявниця фактично просить встановити факт належності їй документів, виданих в різний час, та які містять різне написання її прізвищ.
Таким чином, сукупність досліджених документів, у тому числі документів, виданих у різні періоди життя заявниці, в яких послідовно зазначено її по-батькові у формах « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_11 », а також наявність незначної орфографічної розбіжності у вигляді « ОСОБА_8 » в атестаті № НОМЕР_1 , свідчать про технічний характер такої помилки, зумовлений особливостями транслітерації та різними правилами відтворення особових даних українською та російською мовами.
Зазначена розбіжність не змінює тотожності особи та не свідчить про належність атестата іншій особі, оскільки всі інші ідентифікаційні дані (прізвище, ім`я та інші персональні відомості) є тотожними та, послідовно відтворюються у всіх досліджених документах.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про належність атестата № НОМЕР_1, виданих на ім`я ОСОБА_2 , саме заявниці ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_12 ), а наявна розбіжність у написанні по-батькові є виключно наслідком орфографічної особливості перекладу.
За таких обставин суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76, 77, 81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Запорізький професійний коледж моди і стилю», про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючого документу),- задовольнити.
Встановити юридичний факт, що атестат № НОМЕР_1 виданий 22.07.1987р. середнім професійно-технічним училищем №36 м.Запоріжжя на ім`я ОСОБА_2 під реєстраційним номером №679, належить ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін: 
Заявник - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник заявника - ОСОБА_14 , адреса АДРЕСА_2 
Заінтересована особа - заклад професійної (професійно-технічної) освіти "Запорізький професійний коледж моли і стилю», ел. пошта modastil@ukr.net, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 3 ЄДРПОУ 02543880.
Повне рішення складено 19.06.2026.
Суддя Ольга Валеріївна Швець
19.06.2026