П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року	м. Київ	

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол 
про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 , 
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року стосовно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 16.09.2024 року об 11 год. 08 хв. керував автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Васильківська, 2 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. 
Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що рішення суду не ґрунтується на вимогах закону, та не відповідає дійсним обставинам справи. Судом не в повній мірі досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис, з якого вбачається, що водій себе поводив адекватно, його поведінка повністю відповідала обстановці, мова була чітка та розбірлива, будь-якого доказу яким би спростовувався даний відеозапис, в матеріалах справи не має. Також зазначає, що він є пацієнтом лікувальної програми та приймає лікувальні препарати, і ніяких заборон керувати автомобілем, лікарем йому не висувалося, оскільки доза яку він приймає не впливає на увагу, швидкість реакції чи координацію рухів. Однак судом першої інстанції такі обставини враховані не були та в результаті прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів свої апеляційної скарги в повному обсязі, переглянувши відеозапис зазначених подій за участі водія ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №968091 від 16.09.2024 року, того ж дня, об 11 год. 08 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Васильківська, 2 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. 
Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що засвідчено його особистим підписом у протоколі (а.с.1). 

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, у силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 4 полку 1 УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Петрачуком В.Ю. (а.с.1). 

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №968091 від 16.09.2024 року, в матеріалах провадження наявні направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак такого огляду ОСОБА_1 не проходив, бо відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і така подія підтверджується записом із боді камер працівників поліції.

Згідно переглянутого відеозапису досліджуваних подій за участі водія ОСОБА_1 , останній, дійсно на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" чи у лікаря у визначеній медичній установі - відмовився.

Відеозапис не вказує на те, що ОСОБА_1 поставив під сумнів правильність запису із боді камер працівників поліції.

Матеріали справи також не містять і даних щодо оскарження ОСОБА_1 чи в його інтересах адвокатом/представником дій працівників поліції, що не заперечується і в суді апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі стороною захисту.

Доводи апеляційної скарги про те, що із відеозапису вбачається, що водій себе поводив адекватно, його поведінка повністю відповідала обстановці, мова була чітка та розбірлива, не приймається до уваги, оскільки даним відеозаписом підтверджено саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на що він є пацієнтом лікувальної програми та приймає лікувальні препарати, і ніяких заборон керувати автомобілем, лікарем йому не висувалося, спростовуються відповіддю Голови комісії з реорганізації КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проходить відповідне лікування, приймає необхідні препарати та взяв на себе зобов`язання в період отримання певного препарату, не керувати автотранспортом та не виконувати роботу, що вимагає швидкої реакції.

Отже, за наявності видимих ознак незвичності в поведінці ОСОБА_1 , задля запобігання можливої небезпеки для руху, працівниками патрульної поліції на виконання вимог закону, зокрема п. 1.5 Загальних положень Правил дорожнього руху України, і було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння (впливу наркотичних чи токсичних речовин), від чого останній відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не потребує дійсного перебування водія в стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, що заборонено п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Таким чином, за наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду за підозру у керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За підсумками, апеляційна скарга  ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька