ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
23 червня 2026 року 	Справа № 280/3669/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
21.04.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.10.2025, ненаданні відповіді відмови у призначенні базової соціальної допомоги, не прийнятті рішення з розгляду заяви у встановлений Законом строк, чим порушено право ОСОБА_1 на призначення базової соціальної допомоги з 07.10.2025;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 50000-2474525-2025-3 від 18 листопада 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні базової соціальної допомоги з жовтня 2025 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 базову соціальну допомогу з моменту подання такої заяви, а саме з 07.10.2025;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 50000-2474525-2025-5 від 26 грудня 2025 року про призначення ОСОБА_1 базової соціальної допомоги в розмірі 1786 грн. 48 коп;
- зобов`язати Головное управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 базову соціальну допомогу з 07.10.2025 в розмірі 3150 грн.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що позивач перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району у м. Запоріжжя та одержував державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» №1768-111 від 01.06.2000. В подальшому позивач 07.10.2025 звернувся до відповідача із заявою про намір отримання базової соціальної допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 371 від 25.03.2025 «Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги» (далі - Постанова №371). Відповіді на зазначену заяву позивач не отримав, а тому з метою з`ясування стану розгляду його заяви 28.11.2025 повторно звернувся до відповідача, та отримав відповідь про те, що рішенням відповідача від 18.11.2025 №50000-2474525-2025-3 у призначенні базової соціальної допомоги на підставі заяви від 07.10.2025 йому було відмовлено зв`язку із тим, що у встановлений термін не надійшла заява про призначення базової соціальної допомоги. В подальшому рішенням відповідача № 50000-2474525-2025-5 від 26.12.2025 позивачу на підставі його заяви від 28.11.2025 було призначено базову соціальну допомогу у розмірі 1786,48 грн. У сукупності позивач не погоджується з вищезазначеними рішеннями відповідача, а також з визначеним розміром призначеної допомоги, який на його переконання має складати 3150,00 грн з 07.10.2025. Також вважає протиправною бездіяльність відповідача, внаслідок якої під час особистого подання заяви від 07.10.2025 про намір отримання базової соціальної допомоги йому не було повідомлено про орієнтовний розмір виплати, а також про подальший порядок дій, зокрема, про необхідність протягом 10 днів надати заяви про призначення заяви про призначення базової соціальної допомоги.
Ухвалою суду від 27.04.2026 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.
11.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
12.05.2026 ухвалою суду позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову та відкрито провадження в адміністративній справі № 280/3669/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 03.06.2026 за вх. №30982. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що позивачем не було подано у визначений абз. 36 п. 18 Постановою №371 термін заяви про призначення базової соціальної допомоги після подання заяви від 07.10.2025 про намір її отримання. Після повторного звернення 28.11.2025 йому було здійснено призначення базової соціальної допомоги на період з 01.11.2025 по 30.04.2026. Вважає, що розмір призначеної позивачу базової соціальної допомоги відповідає вимогам Постанови №371. Зазначено, що частиною 3 пункту 21 Постанови № 371 передбачено, що для осіб які досягли віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набули право на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стражу, передбаченого зазначеною статтею, розмір базової величини встановлюється пропорційно страховому стажу. Таким чином, для заявника становить 70 відсотків (страховий стаж від 20 до 30 років) - 3150,00 грн. Згідно з пунктом 21 Порядку № 371 розмір базової соціальної допомоги визначається як різниця між сукупним розміром базової величини для кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід позивача за період з 01.07.2025 по 30.09.2025 складає 1363,52 грн, а тому різниця між розміром визначеної для позивача базової величини 3150,00 грн складає 1786,48 грн, що є розміром базової соціальної допомоги. У задоволенні позовної заяви просить суд відмовити.
Від представника позивача 08.06.2026 за вх.№31714 надійшла відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача заперечено у повному обсязі. Посилається на те, що базова соціальна допомога за своєю правовою природою не є формальною виплатою, а виступає інструментом реалізації конституційного права громадян на соціальний захист. Її розмір та порядок надання мають відповідати меті, заради якої вона запроваджена, а саме — забезпеченню належного рівня матеріальної підтримки особам та сім`ям, які перебувають у складному матеріальному становищі. Вважає тлумачення відповідачем положень Постанови №371, внаслідок якого позивачу належить виплата базової соціальної допомоги 1786,48 грн замість 3150,00 грн, таким, що суперечить її соціальному призначенню та статтям 1, 3, 46 і 48 Конституції України, а також принципу верховенства права.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Позивач 07.10.2025 особисто звернувся до відповідача із заявою про намір отримати базову соціальну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 371 від 25.03.2025 «Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги».
Рішенням відповідача №50000-2474525-2025-3 від 18.11.2025 позивачу було відмовлено у призначення базової соціальної допомоги, оскільки заява про її призначення не надійшла у встановлений термін.
Позивач 28.11.2025 повторно звернувся до відповідача із заявою про намір отримати базову соціальну допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 371 від 25.03.2025 «Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги».
Рішенням відповідача №50000-2474525-2025-5 від 26.12.2025 позивачу було призначено базову соціальну допомогу з 01.11.2025 по 30.04.2026 у розмірі 1786,48 грн.
Листом №27938-28273/Г-02/8-0800/25 від 29.12.2025 відповідачем повідомлено позивача про те, що позивачу з 01.10.2025 по 31.03.2026 здійснено призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям на підставі заяви від 07.10.2025 з урахуванням доходів та визначеного прожиткового мінімуму. З 01.11.2025 виплату допомоги малозабезпеченим сім`ям було припинено у зв`язку з нарахуванням базової соціальної допомоги у розмірі 1786,48 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача протиправною, а також протиправними прийняті стосовно нього рішення, та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Питання щодо подання та оформлення документів для надання базової соціальної допомоги урегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2025 №371 “Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги” (зі змінами) (далі - Постанова №371), якою затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги (далі – Порядок).
Підпунктом 2 пункту 3 Постанови №371 передбачено, що учасниками експериментального проекту є:
суб`єкти звернення за базовою соціальною допомогою - громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, особи, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту (крім осіб, які перебувають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, для яких не визначена дата завершення тимчасової окупації, та осіб, які перебувають за кордоном):
- з 1 липня 2025 р. - на дату звернення за призначенням базової соціальної допомоги є отримувачами державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях (за технічної можливості); тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме;
- з 1 листопада 2025 р. - також особи / сім`ї, не зазначені в абзаці третьому цього підпункту, якщо вони на дату звернення за призначенням базової соціальної допомоги відповідають вимогам та критеріям, визначеним Порядком.
Відповідно до пункту 7 Постанови №371 базова соціальна допомога призначається в автоматичному режимі програмними засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (далі - Єдина система) у режимі реального часу на підставі заяви про намір отримати базову соціальну допомогу (далі - заява про намір), яка формується засобами Єдиної системи на основі запиту уповноваженого представника сім`ї, поданого засобами мобільного додатка Порталу Дія (Дія), та заяви про призначення базової соціальної допомоги (далі - заява про призначення), поданої уповноваженим представником сім`ї в електронній формі засобами мобільного додатка Порталу Дія (Дія).
У разі відсутності в електронних інформаційних ресурсах, з якими здійснюється електронна інформаційна взаємодія, відомостей, необхідних для призначення базової соціальної допомоги, щодо уповноваженого представника сім`ї та/або членів його сім`ї рішення про призначення такої допомоги приймається засобами Єдиної системи на підставі заяви про намір та заяви про призначення, поданих у паперовій формі до органів Пенсійного фонду України. При цьому датою звернення вважається дата реєстрації запиту на формування заяви про намір (далі - запит) у Єдиній системі.
Під час реєстрації звернень про намір, Система перевіряє чи уповноважена особа є отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях; тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме та передає інформацію про склад сім`ї за відомостями наявними в Системі.
Уповноважений представник сім`ї може подати заяву про намір та заяву про призначення: у паперовій формі до органів Пенсійного фонду України; в електронній формі засобами мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (пункт 8 Постанови №371).
Відповідно до пункту 18 Постанови №371 заява про намір у паперовій формі подається за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Уповноваженому представнику сім`ї пропонується попередньо ознайомитися з актуальними відомостями та інформацією про нього та членів його сім`ї, а також з майбутнім (орієнтовним) розміром базової соціальної допомоги.
Підтвердження згоди з майбутнім (орієнтовним) розміром базової соціальної допомоги здійснюється шляхом підписання уповноваженим представником сім`ї та кожним з повнолітніх членів сім`ї заяви про призначення за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, в якій також зазначається згода на припинення виплати раніше призначених одному або декільком членам із складу сім`ї таких видів державної допомоги:
державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;
допомоги на дітей одиноким матерям;
допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях;
тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме;
державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.
У таких випадках виплата раніше призначених видів державної допомоги припиняється з місяця, в якому уповноваженому представнику сім`ї призначено базову соціальну допомогу. У разі виплати раніше призначених видів державної допомоги у місяці, з якого призначено базову соціальну допомогу, виплата базової соціальної допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум таких видів державної допомоги.
Уповноважений представник сім`ї отримує засобами Єдиної системи/на адресу електронної пошти (за технічної можливості) повідомлення щодо:
рішення про припинення виплати таких видів державної допомоги;
виплати базової соціальної допомоги рівними частинами із зазначенням членів сім`ї, на яких буде розподілена така допомога (за технічної можливості), крім випадків звернення в електронній формі засобами мобільного додатка Порталу Дія (Дія);
автоматичного продовження виплати базової соціальної допомоги на наступний період, але не більше ніж протягом строку реалізації експериментального проекту.
Подана уповноваженим представником сім`ї заява про призначення передається до Єдиної системи для прийняття рішення про призначення базової соціальної допомоги з урахуванням критеріїв, визначених цим Порядком. Протягом десяти робочих днів засобами Єдиної системи або на адресу електронної пошти (за технічної можливості) уповноваженого представника сім`ї надсилається повідомлення про призначення базової соціальної допомоги або про відмову у її призначенні із зазначенням підстави.
Пунктом 14 Постанови №371 визначено, що уповноважений представник сім`ї та всі повнолітні члени його сім`ї протягом 72 годин з моменту отримання повідомлення про майбутній (орієнтовний) розмір базової соціальної допомоги повинні підтвердити згоду з майбутнім (орієнтовним) розміром такої допомоги.
Згідно абзацу 36 пункту 18 Постанови №371 строк між поданням заяви про намір та заяви про призначення не може бути більшим ніж 10 календарних днів.
Таким чином, звернення щодо призначення базової соціальної допомоги відбувається в два етапи: реєстрація звернення про намір та реєстрація звернень про призначення базової соціальної допомоги.
Постановою №371 передбачено паперову форму подачі заяв про намір та призначення, а також обов`язок повідомити заявника про орієнтовний розмір базової соціальної допомоги, який підлягає нарахуванню, для підтвердження заявником протягом 72 годин з моменту отримання такого повідомлення.
Матеріали справи не містять відомостей щодо повідомлення позивача про розрахований розмір базової соціальної допомоги на підставі заяви від 07.10.2025, а також про будь-який результат розгляду в межах визначеного Постановою №371 строку розгляду заяви про намір.
Тільки після особистого звернення 28.11.2025 та надісланих адвокатських запитів від 16.01.2026, від 11.02.2026, відповідачем надано спірні рішення, а також після призначення базової соціальної допомоги відомості про її розмір.
Зазначене свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду заяви позивача від 07.10.2025 про намір отримання базової соціальної допомоги, що призвело до безпідставного звуження його соціальних прав та відмови у її призначенні з жовтня 2025 року.
При встановленні належного способу захисту судом враховується Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 по справі № 812/1312/18.
За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №50000-2474525-2025-3 від 18.11.2025 та з метою ефективного захисту порушених прав позивача зобов`язати відповідача здійснити повторний розгляд заяви позивача від 07.10.2025 про намір отримати базову соціальну допомогу відповідно до Постанови №371 з урахуванням висновків суду та прийняти вмотивоване рішення.
Зазначений спосіб захисту порушеного права позивача обрано з урахуванням дискреційних повноважень відповідача щодо призначення базової соціальної допомоги відповідно до Постанови №371.
Щодо розрахованого відповідачем розміру базової соціальної допомоги відповідно до Постанови №371 судом враховується наступне.
Відповідно до пункту 21 Постанови №371 розмір базової соціальної допомоги визначається як різниця між сукупним розміром базової величини для кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї.
Розмір базової величини для розрахунку базової соціальної допомоги становить 4500 гривень.
Абзацом 5 пункту 21 Постанови №371 передбачено, що Для осіб, які набули право на пенсію за віком або досягли віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, але не набули права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого зазначеною статтею, розмір базової величини визначається/ встановлюється без урахування умов, визначених абзацом третім цього пункту, пропорційно їх страховому стажу і становить для осіб із страховим стажем:
менше ніж 10 років - 53 відсотки;
від 10 до 20 років - 62 відсотки;
від 20 до 30 років - 70 відсотків;
30 і більше років - 88 відсотків.
Сторонами не заперечується, що позивач станом на звернення із заявою про намір отримання базової соціальної допомоги досяг 60-річного віку та набув страховий стаж 21 рік 7 місяців 22 дні, а тому базова величина для позивача складає 3150 грн.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї для призначення базової соціальної допомоги визначено згідно з Порядком обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для всіх видів державної соціальної допомоги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги».
До середньомісячного сукупного доходу сім`ї за період, за який враховуються доходи, не включаються один або декілька таких видів державної допомоги:
державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям;
допомога на дітей одиноким матерям;
допомога на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях;
тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме;
державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.
Сукупний дохід позивача за період з 01.07.2025 по 30.09.2025 склав 4090,55 грн (допомога по безробіттю за липень 2025 — 3600,00 грн, за серпень 2025 — 348,39 грн, та дохід, отриманий платником податку як додаткове благо за серпень 2025 — 106,16 грн, за вересень 2025 — 36,00 грн).
Отже, середньомісячний сукупний дохід позивача становить 1363,52 грн (сукупний дохід 4090,55 грн поділений на 3 місяці).
Таким чином, розмір базової соціальної допомоги складає 1786,48 грн (різниця між розміром базової величини 3150,00 грн та середньомісячним сукупним доходом 1363,52 грн).
Зазначений розрахунок здійснено в межах встановленого Постановою №371 порядку.
Стосовно позиції позивача щодо порушення його конституційних прав в частині нарахування базової соціальної допомоги у розмірі 1786,48 грн судом враховується наступне.
У Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв`язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про призначення позивачу базової соціальної допомоги у відповідному розмірі, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 50000-2474525-2025-5 від 26.12.2025 про призначення позивачу базової соціальної допомоги в розмірі 1786,48 грн, а також зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу базову соціальну допомогу у розмірі 3150 грн.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивача було звільнено від сплати судового збору, інших судових витрат заявлено не було, а тому їх розподіл не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б; код ЄДРПОУ 20490012) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 50000-2474525-2025-3 від 18.11.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 про намір отримати базову соціальну допомогу відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2025 №371 “Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги” з урахуванням висновків суду, та за наслідком такого розгляду прийняти вмотивоване рішення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 23.06.2026.

Суддя М.С. Лазаренко